62 Cm ^Ottg Valdemar ifte t)ar gfwt 
?9^aterte for ^an^ Q}dtalen(>e&* ®Jcn ^t>em jFulle f)an t)el efrct <tl ^ormotoninj 
fnatcre bat^e uDvalgt fig til fine «f)clt?t cnO -^ong Valdemar øg ^SijFop Abfalon? 
Det Da \)el trolic^t, at f)an jfuUe F)olDe inDe meD en faai)igttg og prifeHg®iec* 
tiing af ^ong Valdemar , fom Denne / at f)an er forfatter af De (SfaanjTe 05 
©icellanDife i!o\) 95eger, en gortælning, fom unægtelig ^ar pen (lo^rf efle @am^ 
niuil)æng meD I;ani5|)ot)eD)«^enftgt i at llrit)e fin ^i|lprie? 
21t jeg feer Saxo I)er at tie, Det forefommer mig fom en, ter ret l^ar faaet 
fflJunDen paa ®ang, naar l)an miDt i ^alen meD eet brpDer af, uDen at fige 
noget \>iDete. S)ct er \)iji, at en. Der ^ar Det ^orfcet prifelig at beffrit)e en 
.^ongeé frore 5SeDriftcr, og I)an alliget>el tier meD De^lorfte og ptii6\)crrDtg(te, 
allecbelfl en faaDan SllanD, fom Saxo, Der ^v^erfen fatteé paa OrD eller QJillit 
til at jfri\)e, at ^an aabenbare ^anDler imoD fin »^enftgt. gor at ttm Denne 
min 3nD\>enDing faa ^ept , fom )eg meft fan , maa jeg tillige giere Denne Srim 
Dring, at l)er ^anDIeé om9voeé,iffe enSa^ ©emeenligen tie (^fr jbenter fnarere 
meD noget SajiefulDt enD meD Det 3loe^\>ærDige, i fc^r i Dcreé eget §cpDernelanDi5 
95eiTrii)elfe, b\)aD l)cner Det (feer af Øm[)eD o\>er at fprncsrme nogenégoDe 3?at>n 
øg Slpgte, eller Det ffeer af grpgt for ^erfoner ; @om nacir Puffcndorf for Sp. 
i Det førfte Dplag af fin Commentario de Rebus Svecicis, fom biet) uDgi\)et 
1686, i Den 26 S5og § 35. taler meD SBerbmmelfe om ©ronning ChriHm^ 
SXegiering, forDi ban iffc, meDen^bun enDDa let)cDe, torDe fomme frem me5 
Den 36te §, fom af ban^^^efterlaDte papirer efter i)ar\$ egen SlnovDning tvblmn 
(agt til Det 2Det Oplag til Frankfurt 1705 , b^or Der tale^ om benDe i enga.npjTe 
anDen ?:one. Slarfagen i)m\l falDer (Iraj: i Øpnene, ^\)\ Der ^oi)eé minDre 
feeD at rofe enD at lajle, i far mægtige og regierenDe«f)o\)eDer, b^orfor ogfaa 
Dette S5et)iié af @f cibenteré (gtiltienbeD gielDer fnarere i J&enfeenDe til Det 5Se* 
remmelige enD til Det ?afI\)crrDtge. 3 fær bcir Dette S3c\)iié in befpnDerlig 
©tprfe i ^enfeenDe til ©fribenter, f)t>ié gorfcet er meD lepenDe ^axm At fore< 
(lille Det fmuf fe og prifelige i ^iftorien/ og fom tillige i)(xu SSeltalenbeD nof for 
ct fætte famme Deree ^orfæt i ^erE. 93eg$e 2)ele pnDe uDen ?SJloDfigelfe©te& 
f)oé Saxo. 3 at flPriioe fmuft og prægtigt fgn ingen rtcrgte bam Den ^re, omi 
cntflPienDt ban le^eDe i Den meejl tjanfunpige SllDer, at ban jo bar baft faa gob 
cn ©mag , og faa jine S<jlelfer, at, f)^\$ Der og maatte finDeé iblanDt €fter^ 
Eommerne een eller anDen, Der naaer barn ^ |5e ^iflelig pilDe pære faa. Der or>er* 
gaae barn. 3eg \)eeD nel at Det leggeé Sa;^o til Sa(l, at ban i fin«|)ijlorie laDet 
fee alt for flor ^eltatenbeD, man bar barn mi^cenh for/ at ban bar etjet Den 
paa ©anDbeDé S3efo(lning; tbi fielDen fanD man enflPe^pijlorien til2pE!e, naac 
Den falDer poeter og ^eltalenDe golf i ^ænDe; SJan figer, at ban alle\)egne fe« 
jer efter at bruge fm ^eltaUnbeD paa noget bopt, at ban bat \>mi meejl for 
at 
