hm eeaanfe eg ^UUani^e fo». 65 
3nl)t)e»t)tng moD HvitfeMs SSeretntng af Saxonis 2:<^ué^e& ifh giøve^ 
iiDen ©runD^ 
3 bet ^^\3ri(5e mt> m at tttan iffe lettdtg feet paa ©vtmt) af een eHet; 
an&en ©ønbenté ©tiltien^eb Qim ani^u^ uStrpff dige ^iDncébprD til intet. 
3 S^ettergang^ ©agec er Det faa, at man fnarere troer et befraftentie QJiDne 
enD et uægtenDe; tf)i man ^olDer for, at Den førjie ^ar v^tflerc ©runD tit I)^at) 
l^an figer ei]D Den ftDjIe, ^Dor meget mere im iffe en , Der uDfiger noget, troe$ 
frem for en, Der tier? 2(t tie er langt fra tf fe Det famme fom at ncegte eller 
tmoDftge; maajfee en tier iffim, forDt ^an intet \)eeD at fige. ©erimoD er at 
tncrrfe, at Denne £Rege{ iffe jtnDer @teD uDen naar Det befræftenDe og nægteuDe 
~^iDne ere begge lige troer»crrDige og af famme ^raft og ©plDig^eD. €re Der« 
imoD ©frtbenteri^ CmSlcenDig[)eDer, ^^orpaa Derets 3:roe^airDtgl)cD bi;gge^, faa 
ufige, fom Saxonis og Hvitfelds, nemlig naar Den, fom fortceHer 06 noget, 
i^ar km (ænge efter , at Det (Taf s>m iTeet, folgelig iffe fan fige oe; anDet, 
^nD [)V)aD f)an ^eeDaf anDre, Den anDen DerimoD [;ar Imt paa famme SiiD, og 
Derfor iffe fan ^a\)e \)ceret umDenDe om Det, fom pngre @f tibenter berette, og 
/alligetjeltier, omenDjfient f)an neD at tie, ^)anD(er imoD fin |)enftgt, Da er 
partiet ganDlfe ulige. ® et er Da Det famme, fom naar en t^iDner noget i en 
®<^S/ fom ^an feb intet v^eeD af, imoD at en anDen, fom r>eet) ©agen tilfnlDe, 
tier DermeD. 3 faa ga(D er man ofte efter DmpcrnDig^eDerne befopeD tif at 
pm Den eeneø UDftgenDe til intet meD Den anDené ®tiltienf)e&. S)a nu Hvic- 
feld iffe fanD t>iDne om Denne omfpurgte 2o\)git>ningé 5iD af egen grfaren^eD, 
men l^ar maatm bpgge fin ®agpaa anDreé ^iDneebprD; altfaa f)ar f)an^ 3;roef 
t^cerDtg^eD fin ©runD i Dem, fom l)an l)at fin fortætning af, [)^orfor DereøUD? 
figenDe, og ^i)aD$Jroemanfan!)at)e til famme, billigen bor fcetteé paa '^xm. 
naarfom^eljl \)m intet fajl ^iDneébprD ^ar for fig , men if fun gietter fi^ 
frem, og flutter ftg noget til. Da er t)an for faa\)iDt intet ?BiDne, og fan Der^ 
for iffe begtere, at man ffal troe l^am paa ^ané OrD, men en^per ^ar gri!)eD 
til at unDerfoge ©runDen til [)an^ ©lutninger ; ^an er Da at anfee fom et ^iD^ 
m. Der i ©teDen for at fige, ^^aD f)an felt) ^ar feet og ^ort, fommer frem meD 
(in egen ^etcpufning 03 Omtmtnt 
?. 
^fuHe jeg laDe Hvitfelds ^iDneébi)rD i Denne ©ag wu itpaaanfet, Da 
Itiaatte Det t?v^re Derfor i fær, at man i Det ut^ijfe funDe Ijat^e, om iffe noget 
S^nDife fafl, faa Dog noget at bogge paa. faafnart Hvitfeld fættc6 
|i( ©iDe, f^reé man inD i lutter Uvi^^eDer, 03 Det i?il blive ^anffelijt, om iffe 
3 
