74 sDm ^ong Valdemar ifle ^ar gftoet 
<fe gant)e? 9?aac Saxo fDVtcellcr om t)e ©anflfe i t)en loDe ^og, pag. 189/ 
at t)e afi!affeDeSl\)efamp iSlnlcDning af Poppnnis^irafel, 09 i Dené@teD loDe 
éiettettiJ éagei: afgiøre\)et) SernbprD, Da m jeg iffe forflaae Det anDetleDc^, 
enD OvDene feve meD ftg , nemlig om De ©ani!e i SilminDefig^eD. 3eg ^il Dev^ 
for troe^ at SevnbpvD ^at t^ævct alminDelig mDtaget noget eftev, at Popponis 
^irafel xxxt i alle "^Jolfeé SRunDe og SlJinDe. 2i[ltge\)el Eommer Det mig fov, 
at Den SnDgang, famme ^ar funDct, i}t\Ux bev tiljftitje^ De ©eijllige enD gof* 
feté egen 3:ilbepelig^eD. faameget fom De ®cijl:(ige omfiDer V)are DevimoD, 
at gloenDe 3ern (fuUe brugcø til 95e^ii^ paa U(f^(Dtg[)eD/ faa meget De 
Devfot Den 5iD C^vtjlenDommeii for|l ble^ inDfort l}0^ 0^ i 5^ovDen. 
®e toate o\>eta(t meget foc 3(D og 3(D'^^co\)er^ og t)tlle Derfor ^eller, at 
gloenDe 3ern (Tulle bruget t ^etnbprD, enD Det folDe 3^rn t $^\)e!amp, ©en 
eene ^re\)e ble\> anfeet fom ©uDDommclig, og falDteé Derfor Judicium Di vinum. 
Den anDen DerimoD for noget b(ot ?9ienneifeltgt. 3eg V)eeD iffe ^t^aD Der l)ar 
bragt Difle hellige SWcenD paa Denne 3lD^^re\>e: 2llkrf)e(fl^a\)erne ingenfunDe 
\)au gi\>et Dereé @amtp!f e Dertil ; S^t De anferte Sapitier af Gratiani Deere- 
tutn t)iDne DertmoD. ^S^aajfeOoertroe og enbiinD^ilUD tilS)?irafler/ maaiTee 
ogfaa Spfl til at l)au ^aanD meD i Slettergang^ ©ager ^ar be\>ce9et Dem 
Dertil 
©erimoD fpneé So(fet alttD at ^ya^e \3crret mere for 2:^eFamp enD 
bprD, enten at Dcreé ^erjTenDe S^ilbet)elig[)eD for ^rig og ©lagémaal ^ar fe^rt 
Dem Dertil, eller forDi De \>au fra gammel ^ib af wnti til ^r^efamp, 09 noDigt 
t)ine forlaDe Dereé gamle @ceD\)ane. 
9?aar jeg feer af ^ttterlagé Duetten, pag, 603 j Refenii Dpfag, at^ong 
Knud Den @tore l>ar uDgi\)et en £ot> om 3ern{)i)rD, maaffee for at fiaDfcrfte 
^^aD l)and gaDer cHer garfaDer ^loDe inDfort, eller maaffee tiljfi)nDet Dertil af 
De ©eiftltge/ fom Det er beÉienDt, at De formaaeDe meget t)o^ Denne (tore ^ouge. 
Da jlutter jeg Deraf, l)t>ié famme Sot) elleré Ijar tjæret alminDelig (v), at Scrn^^ 
bprD Den gang a(t maa r>cere gaaet af ^rug. Og l)ar cnD ^ong Knud neD Dem 
ne fin govorDning faaet Den igien fe^rt i Scug, faa maae Det Dog iffe l>at*e 
ret Icrnge. 5f)t naar Saxo i Den ute 5Sog pag. 214, fortv^Uer om Harald 
Hein 
(v) gc-:T (ør bøQ iffe pqc mtb ^ié?>ci) r «t ^ong Knud bctt ©føre l^ar qim mqcn ahwm 
^di^^ £ot> 3crn5p.rt> angaaeuDe. ttji i ^ittcrfagl ^ctttn (Jap. 3. "^e&Dcr bcf om c« 
^offmani), t)Cl* bC!lt)(bcé for Crimen {æfæ Majeftatis: Tha f^al haii med Gudtz Dom 
xllær fællis xWxr væriatz thct ær med Jarnbyrth afF then ioghuni ær gamble Knut 
giorthc. ^t)ormc^ ina«|Tce ^qu^ til ^ong Knuds ^ittcr(a(}^ S^ct, foin i kmclDte 
Cafu flUeciK t)ar faftfnt ^^rnhjiD. 
