P4 S)e S)anf¥cé og SXorjfe^ f)mMé |)tftotie 
fcct ep at unDrc paa^ om bec^at^ fom Snorre Sturleflbn jlrim ^S.i. p. 612, 
ftem ^ta^t 03 J^erfig^eD at fee \)eD [)aué ^of cnD tjcD nogen anDen ^onge^, 
faa og at ^an foræveDe nnu bort cnD nogen an^tn ^'onge. *f)an oar bcrfor og i 
©tanD ti( efter Saxonis $Seretning p. 201, at opbpgge paa fin egen 35efojlning 
^SoJiger for ^rcefter paa mange @tæi)er^ faa og ^(oftere, og at for^^ge SJJum 
feneé ^al, og ubbreDc ^Jroen. (SnDjliont nu Saxo \)e{ ep figer , at ^an giorDe 
Dette i ©annemarf , faa er Det Dog meget rimeiigt^ at ^an ligefaa\)el l)eruDt ^a^ 
t)er forgct for ©annemarf , f^^t for SnglanD, alkr[)cltl: fiDen man fra^an62:iD 
af finDer Den €^vi(lne 3:ro at Ijau \)ceret i gfor og [)er(f enDe f)o^ oi?. 3^ 
beforgeDe ep allene Den €[)rifltne $|:roe]^ UDbreDelfe i fine egne Sliger, men enDog 
i anDre^, fom Svend Aagefen \>iDncr p. 84 ^ f)an f^rte mange kræfter 09 
5Btfper meD fig fra Snglano, ^\>oraf ^an (oD nog(e Wioe i Sannemarf / 03 
fenDte anDretil ©oerrig/ @ot[)lauD, ^3^orge og.^t^lanD, ^oor De forDe mange 
©tæfe til S^riflum. ^Jen i [)i>or megen Umag l)an enD giorDe fig for at (laD# 
fæjle Den Sbriftne 5roe i ©annemar!, faa maa Der Dog cnDDa ()aoe ocrretman^ 
ge *f)eDuinger tilbage, faafom ?iarbogerne afHildesheim {yo^Letbnitz i@cript 
SSrunf. 5. I* p. 727- be\>tDne / at Den €f)rijtne Sroe ftoD §are efter I)an>5 2)oD. 
MX ep allene t>eD Sleligionen at ^an fegte at polere fine SanDémænDé grot)e 
©ÆDer, men og meD at opmuntre og beffptte lærDe §olE, færDeteé poeter/ faa^ 
feDeé forcereDe ^an Den^éfcenDer Thoraran Lo ftunga 50 ^arf ©oli), H. 
5:»i.p.7i2, Sigvatur en[)alo ?D?ar! ©ulD, ogBerla Skalld Torfufon tioenDe 
©ulDringe, Der t)epeDe een ^Tlax?, og et (farpt ©oærD bejlaaet meD @ulD, fee 
Knytlinga f. p. 34. iJJlunfeneé forfte SnDforfel i ^55annemarE , fom Erici 
Pomerani ^renife p. 268 tilffriPer f)am, maa og efter Den ^JiDé ^(rn^emaaDe 
tegnet for en gorbeDringaf SanDeté ?;ilffanD. @aa meget ^ar man enDelig at 
taffe Dem for, faaoet ^er fom i anDre SanDe, at uDen Dem t>ilDe t>or ^Ijlorie 
\)CBre enD morfere og uoiflere enD Den er. 3 bané 5^tD berifleDe og Den pngre 
Ochincar 55ifp i S^ibe 55tfpe^ ©tolen Der faaleDe^, at Den nc?|len fan fige^ at 
\)cere piftet af t)ané SRiDIer/ og epeDe ()an Den treDie!5)ee( af QJenDfpjjel, v. Ad. 
p. 23 og 26. 95eD at laDe fllaae ?S)}ont i ©annemar! foranDreDe enDelig 
Denne ^onge meget Den gamle ?i)}aaDe at f)anDle paa, og fan man ep taget 
^mlf at jo enI)oer af \30re konger l^at^er fiDen laDct mønte ^enge, enDjFtont 
\)i nu ep fan frem\)ife ^enge af Dem alle, ^e( ^a^er jeg i^ong Knuds Ceoneté? 
SSeffrit^elfe p. 1 1 s* fagt at Det nof fan \)cere rimeligt, at|an l)ar (aDet jlaae'^ien* 
ge i 2)annemarf , men at man Dog ep fan \)cere alDeleé \?ié Derpaa, faarom alle 
De ^enge. Der enDnu ere tilot>eré af ^am, enten aabenbare ere jlagne i €nglanD, 
cUer Dog ep meD nogen ^ie^eD fan ^enforeé til ©annemarf. vf)erti(meente jeg 
at ^aoe tilflrceffelig ©runD/ efterfom aHe ^ané ?S)?ønter^oé. Fountaine, Spel- 
man 
