98 S>an(!e^ 03 ^ot^eé ^ anM^ ^ift otie 
t)ct fan man jlutce af [)ané SnDcligt/ fom &e SngeljTe eenlicmmic^cn bemDne at 
l^at)c tilDvaget fig paa et SSvpUup unDer ©laffcne, v. Ingulphus ap. Ga/eum u 
I. p. 62. F, Wig. p. 624. 09 S, Dun. p. i8i* 2lf t)enne Ji'onge f)aKé ent)cd(£u? 
gcltfe ^øJentct, mm fun een, faat)i£)t beøieuDt er, 03; fom jeg tilforn l^am om'- 
revt, Der meD nogen ©runD fan ^olDc^ for at t)cere flagen i 3>annemarE, Hen- 
rik Knygthon i Den ©amiing af De 10 ©Eribenter 2326. Qimt De ©anjleé 
gorb/OlD i €ngianD i Denne ^ongeé S^iiD et meget ilet ©EuD^maaf. fcerDelei? at 
ingen 5}JauD funDe f^at^e fin ^one^ ©atter eUcr ^ige i §reD for Dem, og at De 
Derfor og fornemmelig efter ^an^? ®oD b[e\?e uDjagcDe. ftiffcr t)el nogm 
•f)aD og ^artiff^eD i Dette ^iDnelbprD, fom ec alt for alminDeiigt, men ellert 
ix Det Dog t>e[ ep «Den ©runD- 
Sfter Harde-Knuds S5oD, fom tilbrog fjg 1042, ptrreDe fig Den fam-. 
nie©t>ag[)eD i Sannemarf , fom gemeenligen i alle Dliger, Der forf^en i)at>e 
giort flore Srobringer ; De ©antt'e maatte Da unDerf afic ftg De ^ox\h og De« 
reé ^onge Magno , Den l)eUtge Olai <Bøn. ^aa ^'S^iborg $^ing gif i)an^ ^al 
eenjtemmigen for fig, ^nor De ©anife baaDe i De ælDre øg i De nt)ereS^iDerpfet)e^ 
De at ^celge Dereé konger, fom Heimskringla DiDner t. 2. p. 27, I>^oraf man 
maa (lutte, at QJiborg ^a^er fra gammel 3:iD Dåret et anfce(igt ©teD. .tort 
efter fin SinEomft til S^egiertngen f)o{Dt Magnus en ©ammenfomfl i @leé\)ig 
meD Jpertug Bernhard af @a;:en, BezeJino, (grfcbifp i ^Sremen, Rudolpho, 
^ifp i @leét)ig, og Thiadmaro, SSifp af *g)i(Deéi^cim, en inDføDt ©anjf , og 
er Dctt)el venteligt/ at aDffilligt Dieltgionen angaacnDe er Da og iblant anDre 
^ing bieoet afgiort/ l)elft ftDen faa mange ^ifper t)are Der famleDe. ®og met^ 
Der Adamus, fom p. 31. taler om Dette SReDe, intet ^crom, faa at Det et) et 
paa nogen fajl ©runD, at De npere fafDe Det et Concilium. QJenDerne, fom 
beboeDe Soméborg, og t>are flcerfe ©øerør)ere, tcenfre t>eD Denne goranDringi 
Den ©anflfe D^egiering at unDDrage fig Det S)aTijfe (gcepter, fom De fra §er(l^ 
ningen af [)at>De jlaaet unDer. ®en ^ong Magnus forfioD Det uret, Drog DiD, 
inDtog ©taDen, opbrcrnDte Den, cg pIi)nDreDe Det omfringfiggenDe i\inD, Dg 
Da nogle anDre ^enDer \)i(De ftDen efter forfoge Dereé ^e(D imoD 2)annemarf 
til i!anDé, gif Magnus Dem uforfagt i SiøDe, og oi>err>anDt Dem i et fiort ©lag 
DeD .f)eDebpe eller @leét)ig, og faite faaleDeé >Dannemarf i ©ifferbeD baaDe 
til SanDé og 93anDé for Diffe JHo^^ere, ^Dort^eD ^auDel og ^anDal b(e\) t fin 
ciamle ©!il. H. K. t. 2. p. 30. 31.31. &c. Knytl S.p. 36.Ad. Br. p. 32. og 
Theod. Mon. p. 5 1. og 5 2. UDi Denne ^ongeé 5iiD fit:Der i'eg elleré ^ieben* 
l)am uæt)net, og Det i Knytlinga Saga p. 38, ^t)or Den fun f'alD^^ *C)at)n, og 
cp enten Den en ^tao, eller t)paD Den par, men af De ^ftcrfi^lgenD^ 
