i Ut XL Sæculor 105 
tier meget, faa Det to&eiigen Den @taDé Da ^cerenDe (tore |)atibe(, t^i Der 
figeé Cd (ang^ ihD ^;Srt)ggernc laae ©Hibe og .^iobinænD feplfcerDige til ©atet?, 
ØllciianDene, (^^omD fornemmelig forfla^ €ft^IanD, £KuéIanD, ginlanD^ 
gijianD,) og tii ©i^crrig og3^orge, l^miht fiDile ev Det m(5ifelig(le, faafom 
J^vigen imellem ©anneniar? ogS^orgeiloD cnDDa paa. SurlauD l)amu 
De De ©anffe ogfaa, tl)i Adamus ^tDner 58* at ^ong Svend v>eD mange 
@a\)er formaaebe en ^it^bmanD ti( at bt;gge Der en ^irfe. 2lt De S)anfFe 03 
j^aoe IjmWt paa @vøn{anD, eHer i Det minDt^e faaet ^a^rc Derfra ut) DeSlor^^ 
•ffeé9iiDDe(^ Det fan man fee af Torfæi Gronlandia p. 2of , bv>or Der beret« 
teé, at en S^lænDer falDet j!to!a 9\ef bragte fif ^ong Svend 50 galfvv 
.^t)oraf De is v>arel)^^iDe, 5 f^\)iDe ©ronlanDjf e ^^iorner, @finDt)a.^re , S)tya(-' 
been, og^uDen af fKoémer/ ^Doraf Da giorDeé SJnfertouger, fy^ih ^al}U 
.t>are kongen faa meget mere !iærFomne/ faafom f)an i (ang 3!iD ff^rmcDelfr Den 
:5lor(fe ^rig ep ^a\>De faaet tiigc. @aa anfeefig ^anDcl fmiDe ei; anDet enDbe^ 
;forDre ganDeté ^elflanD, og fætte kongen og 3nDt)aanerne i &ant til atgie?-- 
i :X^ npttige SnDretninger og ©tiftelfer, l)w:af fefgenDe ere fomne tif 0^. 3 
! 'SpUanD I)ai>De i 85egi)nDeIfen fim t>æret to ^^ifpeDømmer, Det ene i ©leéDigog 
' Det anDet i dlibtf ^t)orti( fiben Det treDie i 2iarf)uu^ t»ar fommet, fom Dog efter 
, fort ^^tiD giE uD igien, faa at ^ele 5?orD*3i;l!anD \>ar i gei|liige ging D\>cnaDt 
i 'ti( eneenefie^^f^auDéOmforg, fom mnuelig fimDe beftriDe Dem alle. kongen 
i Derfor Diiber-^^SifpefroI i fire ©ele, cfterat Stffop Wall Der t>ar DoD; 
een loD l>an blitze i SUbe, Den anDen i 2larf)uué, Den sDie i Viborg , Den 
'.4Det QSenfpp, fom fif fit@ceDe, omen ftrar/ faa Dog fiDen, i Qiovgfum; 
|v fee Adamus p. 39. og ss^ e^faane bai^De f)iDinDti( i geiftlige 3^ing iigget imDer 
. iSifpen af SKojfilD, f)^orforDet meD bemelDte £anDjfabi^ Dm,t)enDe{re og gor^ 
I beDring ^at)De gaaet langfom for ftg. ©enne U{ci)(ig[)eD afffafeDe og ^ong 
•-Svend, og ftifteDe Der ^De 53ifpeDommer, Detene i gunD og Det antit i ^au 
■ kb^f ^eraf maa man (lutte / at S)a[bt)e Ijam tjæret et (angt anfeeligere @teD, 
enD nu omftunDer. UDi gunD b(et> Henrik ^ijlop, fom I)a^De førfl forefiaaet 
^ong Knuds Den @torré @f atfammer , og ftDen s>^ut 55ifp paa Ørf en^Øer* 
ne, og f)a\)De fort bemelDte ^ongeé ©fat meD fig ti( ;55anmarf, men til fin 
Uli)ffe/ ^aafm Den gat> f)am SlnleDning til at Hu oi^crDaaDig, og at l}^nfakt 
til ^Drif / f)^or\)eD f)an forforteDe fit giiv h'^otpaa bi'.gge ISifpeDømmcrne bim 
fmelteDe fammen til eet, og @æDet forbie^o i guiiD, f;t)orimoD Den gunDiife Q3ifp 
Egino f!{fteDe et 9)lunfef (ojler i S)albp , ^i^or f}an tilforn fyam "o^xm tQi^op, 
vid. Adamus p. 57- ^^g Saxo p- 105. ®et er ei) at unDre paa, at faa m-:in? 
ge ^ifpeftoteé Dprettelfe ga^ kongen SlnteDmng til at tcenfe paa at \)an fin 
egen Svfebifp i ganDet, l^^ortiiog maajferpofitiile ^larjl^ger Dvet? f)m for 
toger 
