104 ©<f ©an(¥cé og 9^Mi?cé ^mMi ^i^mk 
længer at fiDOeé paa |)D\)eDet af t)e SSrcmtffe S?febifpcr. Ad^Jbert, fom^Da 
t)ac (gvfebifp i 5Sremen, \jar og fd\) \)iUi53 t)etti(/ t^l l)an tænfte at bli\)e ^a* 
triayd) p\)ey [>e(e "J^ocDen ; pg Da Det gif an , maattc og kongen laDe ftt 2(n; 
jlag fare, og o\>er(aDe Denne SSre til ftn (tore @on Erik Den ©oDe: fee Ada- 
mus p» 41. ©omfirfen i 9loe(filDe, i l)t)UFen ^ong Svends gaDer Ulf \>(xt ble« 
ten mprDer, ^a\)De ftin ^iDinDtil wm af SJrce, men gongen bejlutteDe, tjente- 
lig for ftn §aDtré ©fplD, at laDe Den bpgge af ©teen, men Den blro Dog iffe " 
fcfrDig i ^ané 3;iD/ fom Saxo beretter 215 ; en Anonymus ^oé Weftphal 
t. I, p. 1412. og 141 3, \)tDner, at ^'ongen^ lØloDer Eftrith ga\) uDi 93ifpWil- , 
helms 5uD 50 ^onDergaarDe til bcmelDte ^irfe, \)ente(ig forfin ?D?anDé©iæl$ 
©fplD, og at ^im befprgcDe Den opbpgt af ©teen. kongen fefø gat> og for at 
forfone et ?S)}orD, fom ^an Der ^a\)De laDet beDrt\)e, Den f)al^e 2)eel af étetjn^^ . 
t&crreD til bemelDte ^irfe, Saxo p. 211. Doeralt t^iDner Ælnothus p. 18 J 
at Denne ^onge bcrigeDe 55ifperne og alle ®ei(Kige, og at ^an baaDe felo bpgDe 
anfeelige ^irferpaa De fornem jteStoeDer, faa og ^erligen uDjireDe Dem, fom 
allereDe \>are bi;gte» 3a Adamus t)iDner p» f i. at Der Da aliereDe \)are i@faa^ " 
ne 300 ^irfer , i @ielIanDé @tigt 2qo, og i gpené 100, l)ooraf man baaDe 
fan jliitte, ^\?or\>iDt Den uDoorteé Cl)rijtenDom ^av>De «DbreDet fig , og I)t)or 
mange 3nDoaanere Der Da omtrent ^aoe parret: t^i man maa i Det minDjle reg« 
, ne ipp s>m% Soif for l^per ^irfe, Og at Denne ^onge frem for alle anDre 
S)antle gonger l)aper giort meejl til ^Religionens UDbreDelfe l)o6 oS, og til Det 
enDDa t)anfunDige golfé UnDeroiiJning, Det befrcrfter ogfaa Saxo p. 207. UDi 
©leét>ig &apDe gongen en @ammenf omjl meD Den JSremijfe Srfebifp Adal- 
bertO:, ^PorimDer©ie(lebuDer, fompareDeis ®(^ge, meget bjeo afgiort om 
^irfe'@ager, ?l>riflenDommen^ gorfremmelfe, og »t)eDningerneø jDmoenDelfe/ 
V. Adamus p. 38, ^aoX^mM ©amlinger meO f ifebifpen l}a\)De kongen jepn» 
lig \kD ^pper'étrommen, vid. idem p. 39. ©et oar ep allene uDi fine egne 
stiger, at ^ong Svend forfremmeOe ^roei), men pg uDi fme^^abperé, l)\)ilEct 
pifer i ^Pilfen Omgang og 5Jnfeelfe ^anmmxt Pa floi? ^oø gremmeDe for ftn 
konges @Ep{D. ©aaleDeS (oD ^an peO SSifpen af ©faane beforge €l)riflen* 
Dommen t'@perrig, fpm Der (toD paa fpage ^ot)Der efrer Den goDe ^cng Sreia- 
" k^ls ®pD, og fenDte fine SlerEe baaDe Derhen pg til 9?orge meD unDerliggenDe 
Øer for at unDerpife Silmiien / b^orpep mange i bemelDte l'anDe blepe omocnDte 
og beDre unDerPijte; ^\{ Den €nDe ^plDt ^an ileDfe ^enjfab ^eD lige - mcD De: ; 
ØiprfFe it^onger, Haralds fenner ^ OJaf pg Magnus ; l)an formaaeDe pg€r^ i 
feblfpen af ^Bremen til derefter at Hf\tH lutter 3nDfopteti( ^ræDiEanterei9?or# ' 
Den, Da De tilfprn meejl ^a^De perret fremmeDc, €ngeIiFe 09 ^pDtfe, "^ms^m 
neme paa ^orn^olm og af ^lefing Pave enppa •^epninger, men blepe peD Den \ 
©faan^ l| 
