om tc Stor&ijfe ^anit i^t 155 
3, ©tienicn f«fø, mn for @ci)tl)ien 03 bené pDerjte ®rcent)fcr, laae De^Sierge 
5, :B.^ipctf om ^^i^ ©tørveife gotteilmgerne mu fulbe af mange fabler 
Og om mau enD og Dt! antage, at De faa falDte Mirabiles Aufcultadones ete 
Ariftotelis egne, fom U t)og \)e( tffe ete^ faa faae \)i Deraf t)og intet anDet, at 
^iDe, ^nt) (q) at „ t>et Celtift^Csn Mr bteDere ent^tps, og fot) fig ent) og op* 
„ (ofc i ^anD (^^iffet er;go&t @naf ); at i t)et StDtiatif e ^a^é SSngt laae 
^, (gfcctritTeØer, ^t^ilfe §(oDen SriDanué \)am utfaflet, ^t»or ^ernftcen flø& 
f, af ^iffe ?:rceer, ^\)ilfen ^nDbpggerP«^ opfamtebe og ferte ti( ©raEer(an&; 
3:, at, fom man fortcellelDe, m$b f lom 3jier af Den |)era)mife @fo^ Dee(é i 
j, Det homilie, Deefé i Det SiDrtatifFe pa^ og anDet mere, fom ffa Ingen 
Oph)Mns øi^er i De ^ing, fom egentlig an^am mt Ø^emerfe. 
§. 4* 
©aa '\)i&t gtf Da 6e ©rcef eré ^unDfiPab om De notDi^efllige toDe^aT^ 
topa i De S:iDer, og ftott længer ^r Den et) ^eller gaaet i De folgenDe itge inDtit 
C^rijti SoDfei 3cg figer meD^liD: JSe@rceferé; faa PiDt nemlig, fom maii 
af Dereé o^erbtepne ©frifter UH <Iutte fig til : tiufn nægter jtg iffe, at |o 
anDve, men i feer ^l)oenicier, fan t)ape ^apt langt beDre^unDjfab baaDe om De 
tiejllige og norDlige kanter af Surepa: ^f)i at De ^l)oentcier fra ælDgamle 
feer af ^ape pceret mægtige tii ©e^eé, at De hm tlraft Dereé ®eilat^ og ^an* 
M næften til alle QSerDen^ ^ierner, at U i feer pare De ferjle, fom giorDe 
ropa befienDt for De Slfiatijfe golf (r), at De ere fomne til Den^ pDevileSrcenDs 
fer moD 93ellen, nemlig til ©aDeé eller ©panten; fom De EalDte Tarceffus(s); 
U a at 
(q) ©jffe mirabiles Aufcultatlones (laae Mattt Årljlotelis Opera; og ettbjfiønt bCre^ 3l'U(0r 
Del er itifget t)ngere enb Ariftoteles, faa ijife be bøg, J)i)or Herodoti Endams Bøc 
føgeé, nemlig iffe §cr i SRorben, men i 3t<tli^«/ l)m' og aubve @FriOcnter flette ben. 
(r) fof be 956oenidcr^ 'Xibcv »av guro^ja for km t 3ijien faa fremmeb, at l&inemaat^ 
U kbe efta* ben, fom et ukfienbt £aub. @ee Herodoti Euterpe, v. 44. 
(9) SKeb bette 3^a»n {)av og Herodotus meb anbre ©rcejTe @friknter , i^^/«^ Avieims t 
fm', og be Sf^omere fel» falbet @pamem %t @frit)ten^ r^^/zr/^ er MU Tarteffus, 
tmUx m tt) paa: tj^i ^?el er bet faa, at ^e^ené £(^ngbe, ba (Seilabtfen Mvcbe i 3 
?^av, og 53al)vene^ ^ejlaffeu^eb/ fom iølaat anbet Beftobe af ^ber og ^aafugle, ft)^ 
Kc^ at we bcrimob; meti ^i)o f)ar fagt, at@e^iatfe« paa Tharfis gif Hgc fra Ty- 
rus igiennem 59?ibbc('^at>ct ? 3^9 troev, at ben l^dkr l)ar gaaet fra bet tøbe »O^** 
emfring Slftica til (Spanien; og antager man ben 2roe, faa falbe begge biffe 
jfelig^ebev bort m eengang. 3a m tv«?er s^nOnw wm/ nemlig at be gj^oenieierl 
