om U ^otUife 2anht 4^e Cap. 267 
} tttet Cetint)/ ^t^orSant^cne aQereDe ie>are faa fu(t)e af^nDbij^gere, og faa magtige 
Siigev fiifteDe, fom Tacitus betetter, at De ©ot^ec^ Sløtning t)iDinD efteti)an^ 
^iDer ingenlunDe fan @teD , og tiet faa meget mint>re, fom man pnDet 
Dem at [)at>e giort ftore UD^anDiinger øtsx paa, men albttg S^orD efter, ^\)or 
DeéuDen ^nDbpggerneé 3:ilboi)eItg^eD fra De (?(Dfle 5tDer af, faa\)tDt man fan 
fpoere i vi^tftonen, l^ar ui wm at fenDe §olfe''@\>C5rme fra fig, men alDrtgac 
tage imoD Dem. Sigefaa s>'d Derfor fom Tacitus fienDte De ©Pioner, maa ^an 
og Ijau fienDt Derei^ S^aboer De @otf)er, og Difle Derfor v>cere meente \)eD ^an$ 
Sithones. ?Ken at Pcolemæus, jfiønt l^an bar v>iDfl at nce\)ne De ©ot^er zlkx 
Gutæ, Dog intet melDer om De ©pioner, Det t?ifer fun, at I)ané SSeretninger, 
fom tilforn er ^rinDret, m ingenlunDe pngre enD Taciti, eller tagne af S^omer^ 
^e ©fribenter , og fan for Slejlen f)au 2De Slarfagcr til ©runD, nemlig att\u 
ten f)ar De ©Pioner, Da De 95crctninger, fom Ptolemæus bar fulgt, ere for# 
fatteDe, et) boet paa Dor »g)alt>iSe/ eller i Det minDfle ep wta iaa mcegtige og 
nav^nfunDige, fom De ftDen MeDe og \)are i Taciti ^IDer ; eller og forDi De^pi)oe« 
nicier, fra i)\>\ih De ©rcefer bar faaet Dereé forjle ^^imDifab om t>or iJiorDen, 
l)ar fornemmelig fienDt De ^efilige kanter af \)or^f)al^''Øe, og Derfor \)el faaet 
Syja^npaa De©otber, fom boeDe benne v>eD Categat og moD QJefler ^^at)et, 
men et) paa De @\)ioner, f>\)ié 33oepa?le laae langt inDe i Øfler^^@e>en, og tillid 
ge temmelig boi)t oppe moD 97orD. ©og maae jeg tilfraae, at jeg anfeer Deu 
forjl anforte ^larfage for at 'om Den rigtigjle og rimeligfle. 
Sif (ige faaDan 2(arfage, og forDi Tacitus, fom tilforn er \)ii(l, l)ar faaet 
fin ^unDfFab om \)or S^orDen fra De øftlige kanter af ©ermanien, erDett\)ert* 
tmoD ireet, at i)an ^ar iMDft at fortceHe noget om De efllig ^pjier af 'on 
*&alr>''Øe, men DerimoD jlct intet om De QSeftlige, [;t>ilfe ^an iffe taler Detafler^ 
i tninDjte om i ®ermama , ^\>or Det rette ^teD, efter \)am Stnlcrg, ^at)De 
at tale Derom, Derfom l)an^ ^unDjfab l^a^De (traft fig DiD^en, titen rerer 
fun faa lejlig \)eD Dem, unDer Det gamle ^am ^{){\k , paa et ganDjfe anDet 
|©teD, b^or ban taler om fin @t>iger^gaDeré Agricolæ ®eDri\}ter i 5Sritan^ 
nien, og ^eD Den gepli&f}eD beretter ^ (r) ^t Den 9\omcrtTe gloDe Da forjt om* 
Si 2 fringj 
(r) @ce ffdwé Vita Agricol^c, 5lf bttf fottt i m(i fovcpacn^e dmitd cv anført i 5lnlet)-' 
mq «f Solini éeretninci om Dc (^amlcé 3\ct)fc'2uv fva ?Britauuicu til ^^ulc, fov* 
nemmdi(i t ben 29.§. Not. («) og (a), fan man let bcfivik, {)i^ovfor t)c Svomere, 
fom \>m fim meget knac for iiet urcgicvligc ^'.u* m\}x\)ni fov &Un eller ©erma- 
nien/ 
