464_ ^ (gctm^gtf te om ^ 
©fmiif3JtmcIi#6, men tabect)cn/ naat man o\)er\)epcr, at i Sal& Singm 
faaleDcé bcfanDt ftg, (ful^e fi>r De meefle ©ange hopperne treere faa/ naai[:(Saar 
rene boIncDc jtærft, og t)erimoD, naac Diffe er) fpnDerlig \)C?t)ffeDe, burDe^op^ 
perne Dceve Peere/ faa at ^opp^me og ?Kot)Dct bnvDe ^æce i et omoent)t^ot* 
$d(D tmoD ^inanDen; men jeg fan, uagtet alt f)\)aD Butini, Kircpatrik og an^ 
i)vc Sorfcrgtcre af t»enne ?DJening paajlaae, fovfiEfre, at jeg, tia jeg og meD^ltD 
{)erpaa ^av gi^et ^gt, a\) bav ^niDet ©agen faaleo^é at fov^olDe ftg^ Da jeg tit 
i)at feet liD^t SioD og faa hopper, og aWCiu ©ange meget 3ioD og mange ^op* 
peivat feige^^ aD; f^ertU foarec nu Det anDet^actie, at Der, f)i)orHDet 3loD,og 
faa hoppet tvæjfe inD fammen, er Det n 3:egn ti(/ at Dec er en ganDffe liDen 
5Seqt?eml)eD til ^'opi^er i gegemet, og l)\)or Der ere mange hopper og meget 3{oD, 
eren|lor!i6eqDeml)cD, og mangle De et) at forftttce, at hopperne ^er ganDjfe 
x>i\l l)axfOz bkm meget fiere, Derfom ©aarene e^ faa ficcrft ()at)De t^æDjJet , Dette 
loD pg og ^cl f)ore, Derfom Det funé ganDjfe fielDen faaleDei^ inDtraf, men Da Det 
ofte I)ænDer, faa gi\:>er Det en temmeiig gormoDntng om, at ^OJeningen er urigtig/ 
og at man feger at befniDtte Den meD Uoflugter. §»>^'«Den Den (cecDe og erfarne 
Dn Mead, t^iMer og Dr Scukz i (23tDtf l)o!m, <i>vi^ \miifh ^og om 3nD' 
poDningcn cr mig, eftcrat Denne min Jif^aaDling færDig, Dog faa betimelig 
gen falDeni^ænDernc, at jegf)ijl og l>er Deraf !)ar funDet betienc mig), om at 
llDf[t)Delfen ar SloDDet er @fi)iD i SnDpoDningené SpEning (v), ^ n bruger Det 
fammc Semié, fom jeg, ncmiigat ^an hat feetC>»ge/ ^^orSaarene f)a\5e liDet 
txrDffct, og hopperne if fe Dejlo minDre t^c^ret mtlDe og goDe, ^an [)ar og feet 
fcem / fom ^av^e l^aot goDe og faa hopper, enD(fiønDt@aarene luftet ^xaf inDen 
at hopperne bolneDe, t>iDere [)ar I)an antegnet, at nu, Da man fnns gtor eet 
SnDfnit i3nDpoDmngi5|)ufet i gonDon , ere hopperne ligefaa milDeoggoDe, fom 
tilforn Da man gtorDe flere, ^an meener og, at ©aarene fan DeéminDre anfee^ 
for »f)ooeD Slarfag til mi(De hopper, fom at De forft beg^nDe at bo(ne ret, naat 
hopperne bolne, og Da er ^opperneé $^al allereDe bepemt, og Den (iorfle ?sare 
forbi. ^oaD ^il man fige om SSlære^trcef fenDe S^iDler , (veficatoria) fom t ^]3a# 
rié, ©enet)e, ^oKanD oganDre øteDer, ja af nogle af t»ore Sager fclo bru^ 
9<6 meD S^i>tte for uh Dereé ^ielp at inDpoDe? Kircpatrick difiaaer fcfø, 
De , fom f;an i ^arié paa Denne ?9JaaDe inDpoDeDe , ba^De fcerre hopper , enD De , fom 
b[eoet>eD3nDfnitning inDpoDeDe, enDffiont af SnDpoDning^ @teD^£ n) uDfloD en 
Sjraabe,3ioD, menalIenefieenganD(femaaDclig\HinDagtigUDDampning (x) ; ban 
ft)neé og at troe, at man tilW^cbringer paa Denne SDlaaDe et ringere ^MalMop^ 
per, 
(v) Loc. cit. p 54. & 55, 
(x) Kirchpatr, 1. c. p. 195. 196, éc ia Bpijftola a4 Datrøi. Scnae, p. 400. 
