158 
P. Kofod Anchers 
§. XI. 
f)mm^t faatott jeg ^at fmM, fegt at fiMtmm 
ttiU S>»xmaal, nemlig: atHtfcifcct frcmfattc tSpe^maaf: (Snten 
SBcgiedig^eb tit ®ot cdct Stfffije fer O it formaaer mecft f)oi 
ctSSJtcnacffe? ot Den ccnc af fciffe to "^ilHcn^ tUboijcUi^ettv iffe 
fan& i S{(minbeliy{)ct> tiflof(i.jee' noget fortrin fremfor Den antcn; 
men ligefoiuDoreé 2t)t\aU^ijc\i, mat Ua ffal ul>^iøre en fuffcf omuien 
dixM, maa indbefatte to ©emicirfler: ^cftielfe af <Dntf og 
Beftt>t>eirc rtf (Bot; faaleteé ogfaamaa D;r barre to JPiotoeD.^tf^ 
fecter/ ^Doruet) et 9Dlenne|¥e fanD ligefom toenDe ftg ^en til be^ge 
©it>er, ecrt til <tt tragte cftct bet <Biot>e/ cn ati^cn til at 
vogte fig fot: t>et (D»be ; begge ©eele ere nogle uforbigiengeltgc 
SSltDtieler til mtø ^i;ff^li9(;ed^ befordring. 
fiffige ^ar jeg fogt at Htfe, at ^DaD ter betjet <23ifKen 
meere til fen eene ©it>e, enb til den anden/ nu til at begtcere det 
©ode, nu til at fortTøde det Onde/ er attcne ® raderne af Ont og 
®ot. 5^emlig af Ont og ®ot faaledeé, fom det anfeeé af oé, 
og i Jølge deraf gior o^, tf fe fom det birfelig er t 
ftg feb. «Pfla famme SWaade fom i en <Bcrgtf¥aal, dcné ^engi« 
Den^ed til den eene ©ide, frem for den anden, bcroer iffun paa en 
ftørre ®rad af det eene ^egemé Sti)ngfel og ^rt)fningiJ ^rafr, frem 
for det andet. jeg betragter ^er boreé <25ittie efter ©ioele« 
tf fe (Seede. g«ren^ ®rund'fKcgler/ faoCedeé fombt efter dené 9^a» 
tur, i Sllmindelig^ed betragted, fmé enten til etter fra de adjTiflfge 
2tng/ forø Ijaue J^enfecnde til o^, og ftaae i nogen ©ainmen^arng 
med 0^, det maa boere ^bad det boere bil, enten birfeligt eller ind- 
bildt, enten fandfeligt €lter fornuftigt Ont effer (Sot. Jornuftentf 
eller ©andferne^ 2)omme om Ont og ®ot ere btffelig meget utiige, 
og fom ofteft gattd(¥e ftridtge. 3ffe defto mindre, fom bore^ 
£flatur forer det faaledeé med ftg, at bi/ i at begiccre og bille, 
maa f^Jlge bore^ eøen Øndftgt: Slndreé 2)omme og ssneeninger, 
