m om Heivetierne, att»e barc dgc paa ®ulb (q). (Saecé fFal 5cp 
flfS^orijftsnctal tocfre flogct ct ffagé fmaa ^'ober. SEfleftituM ^eifet 
Hadriani mct) ^ané 35(fIcD og Om^tift (r). 2)ctr &ar og i 
te fetfti Seculis efter Wiii ^sitfcl bccret SDtentcftct ui)i Trier (s): 
SEtcn fanjTc ^)ar Wlctattct iUc mut stemme abtct af Den $tt)l)(le 
^ont». (£nt)og PUnius, fom j¥n( ()a\)e rebet f&v Tacitus, imfDetr 
om^obfr, at t)an ^abbe^ørt |tge, at mantU ^ané 2:it)ev i^ablie 
funtiet af Dette 9Ma{ i Srptjllant (0» 
2((t Dette tører oé, at De ^otf, forø forDurø f)(it tofcret Oe« 
4t(hM unDer?(^aDn af 2^t)Df¥e, ^aue i meget gamle 2:tDer, i Det 
mfnDfie iffe tønge efter ^relferené ^^^Delfe, toiDft, at Der fanDeé 
SDletaffer i Dereé 3orDé :3nDbølDe, og at Der ogfaa ^ar tccret ^o(f, 
fom^ar betienet ffg af en faa Djjrebar €>tat, omenDlltont Iffe tit 
affe S^tDer, et jetter paa faa mange ©teDer, eUer meD faa ftor 
J^efffg^eD, fom ftDcn efter Det X. eg Xl.Secuium. 3ffe deller ft)* 
neé Det, at faa mange i De ccfDgamfe og tarbeHge Zitct ^ar fteret 
ftg Derefter, faa at man uDen ^Dtl meD ftørre ef(er minDre (Sfterfa« 
DenfeeD i et ^unDreD=S(ar enD et anDet ^ar angrebet Dette SlrbetD, 
(igefom ©magen for ss^ent, ®eMr, og anDre af SSJletaaer gforte 
SKeDtTaber og ^ué'©ager, ^i>S Dem 6ar bctret fterfere eller mmDre 
til. 2>et tm og gterne txere, at ST^DfflanDé ælDftc SSergberfer 
l)ar, ()ele Seaila tlHtge, tigget ftifle. Dog t«r jeg lige faa liDet negte^ 
fom paaftaae Det, faatænge jeg if fe jinDer noget/ fom giber ©age« 
ftt fulDfomne ^pé. 
I - 5S(len af tmDerfege, om Dc S:t)D|¥e f^rft ^ar lært af øtomcr« 
«e, fom man ^ar 90D ®r«nD til at troe, at opf^'gc og arbeiDe ftne 
(q) Ibid. p SOg. 
l(r) Sperlingius de Nummis non cnfis p. 247, 
j(s) Hacfewferg« Germ, mediaH709. p. 257, 
'(t) P//1W« Hift. Natur. L. 34. C.I. 
I 
