— 4 — 
a) a királyi jogakadémiák s a hasonló jellegű főisko- 
lák tarthatatlansága; h) a budapesti eg-yetem túltömött- 
sége, melyen keveset segítenek a parallel tanszékek. Hogy 
ezen túltömöttség , különösen a demonstrativ szakoknál a 
sikeres tanításnak és előhaladásnak mily kárára van, azt 
bizonyítgatni nagyon is felesleges; c) hogy legyen a meg- 
levő két egyetemen kivül Magyarországban még tér, hol 
a már kiképzett szakférfiak állást nyerve, tudományukat 
tovább művelhessék és fejleszthessék. Hány jeles, ambitio- 
sus fiatal tudós züllik el így, nem találva e hazában tudo- 
mányos műveltségének megfelelő állást és teret? — d) de 
különösen elodázhatatlanul szükséges az uj egyetem fel- 
állítása első sorban ugy nemzetiségi, mint nemzetgazdasági 
szempontból is. 
Mint BillrotJi röpiratából kitűnik, Magyarországból 
évenkint 8 — 900 orvostanuló — nem is számítva a más 
karok hallgatóit — özönlik a bécsi egyetemre. Most ha 
feltesszük , hogy ezek mindenike fejenkint egy iskolai 
éven át átlagosan számítva csak 500 frtot költ is, már 
közel fél millióra rug azon összeg, mely Magyarországból 
idegen érdekeket támogatni kivándorol, de ez még hagyján! 
Sokkal komolyabb oldala a dolognak azon szomorú tény, 
hogy e tanulók legnagyobb része hazáján kivül, az egye- 
temi évek alatt oly szellemet és műveltséget szív magába, 
melynél fogva ő és vele különösen az orvosi rend igen 
nagy része elidegenedik hazájától. 
Az orvosok nagy része ugyanis a nemzeti szellem és 
kultúra legnagyobb kárára Bécsben tanulva, már korán 
megszokja, hogy ignorálja Magyarországnak kultúrintéz- 
ményeit, melyeket vagy egyáltalában nem ismer, vagy ha 
igen, de nagyon felületesen. Minden iránt közömbös s 
íizoiikivül az utálatig pöffeszkedő, Jdcsinyli és becsmérli a 
mi magyar^ s minden legkisebb csekélységért Bécsbe fut. 
