— 161 — 
antipyrin, thaliin, kairin és cliinin. Ez egy közömbös 
test, melynek a most felsorolt lázellenes orvosszerektől 
egészen eltérő vegyi összetétele van és a melynek láz- 
ellenes hatását Calm és Hepp^) egészen véletlenül fedez- 
ték fel 1886 augusztus havában Strassburgban Kussmaul 
tanár klinikáján s egyúttal ők voltak az elsők, a kik 
az acetanilidot lázellenes hatásánál fogva „antif ebrin"- 
nek nevezték. 
Cahn és Repp az antifebrinnel először kutyákon 
és házi nyulakon tettek kísérleteket s azt tapasztalták, 
hogy az antifebrint aránylag igen nagy adagban lehet 
beadni az állatoknak a nélkül hogy mérgező hatása volna, 
daczára hogy a szer vegyileg annyira közel áll az anilin- 
hez (Cg N Hg). Normális hővel biró állatokra a szer- 
nek hatása nem volt. 
Cahn és Hepp az antifebrint 24 lázas betegnél alkal- 
mazták 0*25 — 1 grm. adagban, 24 óra alatt azonban 
egy betegnek 2 grmnál többet nem adtak s azt tapasz- 
talták, hogy az antifebrin ámbár nehezen oldódik, mégis 
4-szerte erősebben hat mint az antipyrin, vagyis hogy 
0*25 antifebrin éppen 1 grm antipyrin hatásával egyenlő. 
Azt is észlelték, hogy a magas hő lenyomására egy 
nagyobb adag — 0*50 — 1 gmm. — antifebrin sokkal 
erélyesebben és biztosabban hat, mint a gyakrabban 
alkalmazott kisebb adagok. 
Az antifebrin hőcsökkentő hatása a bevétel után már 
1 óra múlva éri el a tetőfokot, s az igy beállott apyrexia 
az adag nagysága szerint eltart 10 óra hosszáig is. A 
hőleesés legtöbbször a bőr megvörösödése és mérsékelt 
izzadás között történik. A hőemelkedés lassan minden 
*) Das Antifebrin, ein neues Fiebermittel. Von Dr. A. Calin und 
Dr. P. Hepp. Aus der medicinischen Klinik des Herrn Geh.-Ratli Kussmaul 
zu Strassburg. Centralblatt f. klin. Med. 1886. 33. 
Veili. VFN. - NF. 6. 11 
