— 166 — 
jövő vár s melyen az orvos li aszón nal s kár 
nélkül alkalmazhatja s liogy az acetanilid 
nem mint antipyr eticum, de mint nervi num 
méltó az ajánlásra." 
Az antifebrint osztályomon több mint 62 esetben 
alkalmaztam, u. m. 18 tüdő vésznél, 15 tüdőgyuladásnál, 
8 typhusnál, 8 sok izületi csúznál, 4 orbáncznál, 2 variolois- 
nál, 4 hörghurutnál, 1 gyermekágyi láznál, 1 negyed- 
napos váltóláznál s 1 genyedési láznál. 
Megfigyeléseim annyiban különböznek a másokéitól, 
hogy - én az illető betegeket, betegségöknek egész lefolyása 
alatt mindvégig antifebrinnel kezeltem, s igy voltak be- 
tegek, kik 30 — 40 napig is szedték az antifebrint. Ezzel 
két czélt értem él, t. i. hogy először meghatározhattam 
azt, hogy a betegek a gyógyszert meddig tűrik minden 
kellemetlen melléktünet nélkül, és hogy a szer ugyanazon 
adagának még huzamosabb idő múlva is megvan-e ha- 
tása a magas hőre, másodszor, hogy a szernek van-e be- 
folyása a kórfolyamat megröviditésére ? 
A hosszú kísérletezésnek másik czélja pedig külö- 
nösen az volt, hogy a szer lehetőleg legjobb adagolási 
módszerét és mennyiségét tapasztalatilag határozzam me 
s pedig azért, mert a gyakorlati életben az orvosnak err 
sem ideje, sem a betegnek a tüzetes megfigyelésre türel- 
me, de majdnem képtelenség is kivánni azt, hogy a láza 
betegeknél az orvos napokon, esetleg heteken át két vagy 
óránkint is mérje a hőfokot, csupán azért, hogy meglesse 
a pillanatot, mikor a szer beadását megkezdheti és vé 
gezheti, s ez képezi éppen egyik jelentős akadályát annak, 
hogy az ujabb antipyreticus orvosszerek alkalmazása 
gyakorlati életben sokszor nagy nehézséget okoz, de h 
a működő orvos a betegség lefolyása szerint az antipyre 
ticus szer sokszorosan kipróbált a dag át bizonyo 
