— 168 — 
csökkent, adttam a második 0 2 5 cntigs adagot, s végre, 
ha a magas hő, daczára az 0*50 cntigm antifebrinnek 
nem szállt alább, egy óra múlva a harmadik 0*25 cntigs 
adagot adtam. 
Ezen adagot minden esetben elegendőnek találtam arra 
nézve, hogy a kivánt hőcsökkenést elérjem s valóban ez, 
mondhatni majdnem minden alkalommal sikerült is annyira, 
hogy azon beteg, kinél a szer nyújtása előtt a vér- 
hőfoka 39 — 40^ C. magas volt, e^ az esetek legtöhh- 
jéhen 2 — 3 óra múlva már 37 — 38^ Cra szállt alá. 
Sajnos azonban, hogy a vérhőfokának a normális 
alá való nagyobb mérvű csökkenését, továbbá collapsust 
még olyan esetekben is észleltem — igaz hogy ritkán — 
hol csak 0'25 cntigm antifebrint adtam, s épen e figye- 
lemre méltó körülmény az, mely a magán gyakorlatban 
kell, hogy szerfelett nagy óvatosságra intse a működő 
orvost az antifebrin adagolását illetőleg, mert külömben 
ezt szem elől tévesztve, ilyen kellemetlen meglepetéseknek 
gyakran teheti ki az orvost. Az antifebrin okozta collapsus 
a kórházban fekvő s így folytonos felügyelet álló betegek- 
nél gyorsan elhárítható, de nem így a vidéki szét szórt 
gyakorlatban, hol az orvos betegét még a legjobb akarat 
mellett is csak 1 — 2 napon láthatja egyszer, s épen ezért 
legtanácsosabb, ha az orvos ismeretlen s kivált gyengébb 
alkatú betegeknél az antifebrinnek lehető legkisebb ada- 
gával O'IO — 0*15 cntigmmal kezdi. 
Az antifebrin alkalmazása alatt c o 1 1 a p s u s t és 
cyanosist csak alig 5 — 6 esetben észleltem. Az anti- 
febrin által okozott cyanosis alkalmával dr. Müller Berlin- 
ben Gerhardt klinikáján ugyanis azt tapasztalta, hogy 
egy beteg, ki antifebrint nagyobb adagban vett, az anilin 
mérgezés tünetei között halt meg. E szomorú tény igen 
alkalmas volt ari'a, hogy némi világot vessen az antifebrin 
