— 17i - 
mint azt következtetni, liogy az antifebrin a szervezetben 
eczetsavra és anilinra hasad, s az anilin para állásban 
tovább élenyül paraamidophenollá, mely aztán ke'nsavval 
párosulva, mint paraamidoplienol-kénsav a vizelettel ürül 
ki a szervezetből. így részemről is csak megerősíthetem 
31üller, Weill és Matusovszhy ide vágó tapasztalatait. 
A vizeletnek egyéb sajátságaira, mint szín, fajsúly, mennyi- 
ség stb. az antifebrinnek nem volt hatása. 
Megjegyzem egyébiránt, hogy a mi az antifebrin 
sorsát a szervezetben illeti, e tekintetben az egyes ész- 
lelők nincsenek egy véleményben, mert p. o. míg Cahn 
és Reijp azt állítják, hogy az antifebrin a vizelettel nagy 
részben változatlanul ürül ki, s csak kis részben 
bomlanék eczetsavra és anilinra, addig ezt Müller és Weill 
megczáfolják. Ok ugyanis azt állítják, hogy az anti- 
febrin mint olyan többé a vizeletben ki nem 
mutatható, mert azt tapasztalták , hogy mindazon 
betegek vizeletében, kik antifebrint vettek, a vizeletnek 
majdnem összes kénsavtartalma paraamidophenol-kénsavvá 
alakult. 
A mi pedig a vérnek methaemoglobin tartalmát 
illeti, az eddig megejtett vizsgálatok egymásnak szintén 
ellentmondók, mert míg Lépin, Weill, Aubert és Müller 
spectralanalysissel nemcsak az antifebrinnel mérgezett 
állatok vérében, hanem még az antifebrin okozta cyanosis 
eseteiben is kimutathatták a methaemoglobint, addig ez 
MaUisovszkynak egy esetben sem sikerült. 
Makisovszhj ide vágólag így nyilatkozik: „Eseteink- 
ben, akár a cyanosis s a nagyhőleesés tartama alatt, akár 
utána néhány órával, akár más napon vettük vizsgálat 
alá a vért, abban a methaemoglobinnak nyomait sem 
találhattuk. Ebből azonban nem azt akarjuk következ- 
tetni, hogy methaemoglobin a vérben az antifebrin ada- 
