— 175 — 
hatás tetőfoka legtöbbnyire csak 2 — 4 óra miilt volt 
észlelhető. 
Az antifebrin által lenyomott hőfok legtöbbször 
fokozatosan szállt fel, csak igen ritkán roha- 
mosan. A hőemelkedést csak ritka esetben előzte 
meg borzongás vagy rázó hideg, ezt én csak 
azon esetekben észleltem, a hol a magas hő lenyomására 
pro dosi 1 gramm antifebrint adtam, ellenben Biró és 
Diilácslm még 0*20 — 0*25 cntgram után is gyakrabban 
láttak borzongást és rázó hideget, sőt Matusovszhj majd- 
nem minden esetben észlelte azt, s pedig akkor, midőn 
az antifebrinre csökkent hő ismét kezdett emelkedni. 
A mi az antifebrin által befolyásolt hőfok és az 
ütérverések száma közötti viszonyt illeti, tény, hogy az 
tttérverések száma a hőmérsék csökkenésével lej ebb száll, 
habár nem is mindig arány lagosan. Igen sajnálom, hogy 
ide vágólag a megfelelő eszközök hiányában a kisérletekre 
felhasznált lázas betegek vérnyomási viszonyait nem tanul- 
mányozhattam. Dulácsha és Matusovszhj az ütérfeszülés 
növekedését Calm és Hepp vizsgálataival megegyezőleg 
graphice is constatálták. Az ütérfeszülés következtében 
beállott orr- vagy méhvérzést az általam megfigyelt esetek- 
ben sohasem észleltem, Diilácska ellenben igen. 
A. légzések száma szintén tetemesen csökken az 
antifebrin okozta hőleeséssel egyidejűleg, e tekintetben 
azonban kivételt képeznek a tüdőlobos és tüdővészes be- 
tegek, mert ezeknél a légzés szaporaságára, könnyen meg- 
fejthető okokból az antifebrinnek épen semmi hatása sincs. 
Gahn és Hepp azon állítása, hogy az antifebrin 
4-szerte erősebben hat, mint az antipyrin, vagyis hogy 
0*25 cntgrm antifebrin épen 1 grm antipyrin 
hatásával egyenlő, tapasztalataim alapján biztosan 
mondhatom, hogy nem állja ki a bírálatot, mert 
