- 176 — 
mint a később közlendő táblázatokból kitűnik, voltak 
eseteim, hol még 3 grm antipyrin sem versenyezhetett 
0*25 cntgrm antifebrin hatásával. 
A fentebbiekben törekedtem az antifebrin hatására 
vonatkozó észleleteimet általában röviden körvonalozni, 
s egyúttal megfelelni az általam kitűzött kérdések a) és 
b) alatti pontjaira, s így mondhatom, hogy 
a) az antifebr innék a vér magas hőfokára 
van hatása, s 
b) liogy az antifebrin által okozott mellék- 
tűnetek csekélyek. 
Ezek után térjünk át azon kérdés tárgyalására, hogy 
az általam észlelt betegségekben minő hatása volt az 
antifebrinnek? 
Váltói áznál megkisérlettem az antifebrint először a 
rohamot megelőzőleg 6 órával adni oly módon, 
hogy óránkint 0*50 ctgram antifebrint vett be a beteg 
1*50 grmig. Az antifebrin hatása következtében a délutáni 
rázó hideg, főfájás és izzadás igaz hogy elmaradt, de a láz 
megjött, azonban a hőfok nem hágott fel 40*7^ C-ra mint 
akkor, mikor a beteg antifebrint nem vett, megmaradt az 
39^ C-on s e mellett a beteg közérzete általában jó volt. 
Kisérletet tettem aztán nagyobb adaggal is, t. i. a roham 
fellépte előtt 2 grm antifebrint adtam 4 porra elosztva órán- 
kint egyet-egyet, de a legnagyobb napi adag antifebrin da- 
czára is megjött a váltóláz roham, csak a rázó hideg és fő- 
fájás már adtak el s a hő nem volt oly magas mint rendesen. 
Ez adagolási módszer által tehát nem sikerült a 
roham felléptét megelőzni illetőleg azt coupirozni, de 
a roham tartama és hevessége határozottan 
rövidebb és csekélyebb volt. Megpróbáltam aztán 
az antifebrint a váltóláz roh am tetőpontján adni, 
t. i. akkoi', midőn a hőfok borzongás és főfájástól meg- 
