— 166 — 
lehetőleg enyhíteni, hanem vigasztaló szavaival a betegségeknek 
a családokra gyakran oly súlyosan nehezedő következményeit 
is igyekezett tűrhetőbbé tenni. Ki ne emlékeznék közülünk 
nyájas, barátságos, bizalmat gerjesztő arczára, melylyel a beteg 
ágya mellett megjelent; ki ne hallotta volna biztató szavait, 
melyekkel betegeinek gyógyulás iránti reményét felköltötte; 
kinek ne lett volna közülünk alkalma meggyőződni amaz el- 
ragadtatásáról, mely arczán látható volt, midőn betegeinek 
egyike vagy másika, vigasztaló szavai által meggyőzve, biztos 
gyógyulás reményében, családi kötelmeinek végzésétől még fáj- 
dalmak árán sem hagyta magát visszatartani. Élénken emlék- 
szem egy a gyermekágyból már felkelt fiatal nőnek esetére, 
kinél az emlőbimbón támadt repedések folytán a szoptatás igen 
fájdalmassá vált. Midőn a fiatal anyának kijelentettük, hogy e 
fájdalmak a szoptatás mellett meglehetősen el fognak húzódni, 
de hogy azonnal megszűnnek, ha gyermeke szoptatásával fel- 
hagy, midőn még a férj is, hogy csak neje a további fájdalmaktól 
megszabaduljon, a szoptatás abbanhagyása mellett foglalt állást 
és mindezekkel szemben az anya határozottan kinyilatkoztatta, 
hogy inkább elszenvedi a fájdalmakat még bár mely hosszú 
ideig, mint gyermekének szoptatásától megválna : látni kellett 
megboldogultat, mennyire nem fékezhette örömét, mennyire ma- 
gasztalta az anyát, ki gyermeke iránti kötelességével szemben 
elfeledte fájdalmait. Nem a legnemesebb szívre, nem a legember- 
szeretőbb vonásra mutat-e e tény? 
Mit mondjak boldogultról, mint kollegáról? Mily nagy 
becsben tartotta ő a kollegiálitást, mennyire őrizkedett ő még 
csak látszatától is minden beavatkozásnak egyikünk vagy má- 
sikunk orvosi praxisába, mily nagy súlyt fektetett ő az orvosi 
karnak jó hírnevére, mint szerette volna ő ezt a lehető leg- 
magasabb fokra emelni, annak mindnyájan élő tanúi vagyunk. 
Tanúi vagyunk az ő fáradhatlan ügybuzgóságának, melylyel 
összejöveteleinken nem csak mindig megjelent, hanem azokon 
karunk érdekében szavát mindenkor legjobb meggyőződése szerint 
fel is emelte. 
Tekintsük most boldogult életszakának utolsó éveit, midőn 
működését a szegény anyákat és gyermekeket segély ző pozsonyi 
egylet érdekében megkezdte; tekintsük, hogy mit tett, miért 
