— 172 — 
természet különféleségénél fogva is, nem mindenki fektet egyenlő 
súlyt, hogy egyik egyért, másik másért lelkesül, egyiknek egyre, 
másiknak másra van inkább érzéke; nem mindenki tartja és nem 
is tarthatja legfőbb életczéljának a szegény anyákról és gyer- 
mekekről gondoskodni, mivel a nyomornak még száz és száz 
egyéb féleségével is találkozunk, melyek elleni küzdés épen oly 
dicsérendő cselekedet, mint az általa felkarolt szép eszmének 
létesítése; hiába figyelmeztettem őt, hogy a bizottság összes 
tagjai igen kívánatosnak tartanák ugyan az egyletnek minél 
előbbi létrejövetelét, de egyik sem fojthatja el amaz aggodalmát, 
hogy ez egylet a megindított módon tetemes állami segélyezés 
nélkül nem fog életbe léphetni, mire zilált pénzügyi viszonyaink 
mellett nem lehet kilátásunk, magunkra hagyatva pedig itt 
Pozsonyban, hol a jótékony egyleteknek egész légiója vesz 
mindnyájunkat igénybe, azt létrehozni nem leszünk képesek. 
Erre boldogult a már begyült pénzre hivatkozott, mely igaz 
hogy gyéren, de folyton gyarapodott, mit ő, az egyletnek meg- 
alakulása esetében, a sikernek biztos zálogául tekintett. Végre 
kimondatott, hogy a bizottsági tagok számára nem tekintve a 
jelenlevők maguk folytatják a munkát és ily módon sikerült 
végre, több mint másfél év lefolyása után 1889-ban, négy tag 
jelenlétében, kik közt boldogult és magam is voltam, az egész 
szabályzaton átmenni, abban a szükségesnek talált változásokat 
létrehozni, úgy hogy most már nem volt más hátra, mint az 
alakuló közgyűlést ennek elfogadására és a minisztériumhoz 
való felterjesztésére összehívni. 
Az így már harmadszor átdolgozott alapszabályzat lito- 
graphiroztatván, annak egy példányát boldogult kíséretemben 
6gy igö^ tekintélyes egyéniségnek adta át avval a kéréssel, 
hogy ő lépjen a dolog élére, hívja össze az alakuló gyűlést, jól 
tudva azt, hogy ha ez megtörténik, akkor az egyletnek létre- 
jövetele biztosnak vehető. Itt ugyan semmi határozott ígéretet 
nem, csupán azt a választ nyertük, hogy az alapszabályok át- 
olvasása után fog illető a további teendőkre nézve nyilatkozni. 
Bár e semmi határozott ígéret nem volt, boldogult ettől igen 
sokat várt s meg volt győződve, hogy most már az oly sokszor 
megfeneklett ügy végre biztos lendületet fog venni. 
8ajnos azonban^ ismét csalódott, csalódott életében utolszor, 
