- 5 - 
széles faéket helyezek és ha ez utóbbiakat addig tolom egymás 
felé, míg a parafa -dngócska a hártya felületét érinti. Most 
tompa fatű segítségével a kűpocska csúcsát és a hártyát be- 
enyvezem s addig várok, míg az enyv megszárad és a csúcs 
a hártyával összeragad. Ekkor a hártyát behintvén a kellő 
porokkal (igen finom homokkal, lykopodiummal, vagy elefánt- 
csont-liszttel), a húrt igen keskeny hegedűvonőval lehetőleg 
gyöngén dörzsölöm. A hártyán levő porokat minden kisérlet 
után le lehet fújni, vagy pedig puha ecsettel megigazítani. 
Minthogy azonban a rezgő -húrokkal a czélt csak óvatosság- 
gal és fáradsággal lehet elérni, más módot kerestem, annyival 
is inkább, mert a húrok szabályos megrezegtetése és a rokon 
fölhangok sok nehézséget okoznak. Módszerem abban állott, 
hogy a kezemnél levő chromatikus hanglejtőnek 13 hangvilláját 
faléczekre erősítettem meg függélyesen s ekkor vagy a fa- 
lécznek végét, vagy pedig a hangvillának kiálló talapcsúcsát a 
hártya keretére tettem s azt erősen leszorítva, a hangvillát 
hegedfívonóval rezgésbe hoztam. 
A következő kísérleteket részint húrokkal, részint pedig 
hangvillákkal tettem, a mint azt a szükség magával hozta. 
Lássuk most a tüneményeket. — Valamint a körhdrtydkon 
a concentrikus körök és az azokra merőleges küllők képezték az 
alapidomokat, úgy a szegletes hártyákon is az egymásra függélyesen 
irányuló, de egymást nem metsző interferenzvonalak adják a 
kiindulási főidomokat. 
Hogy hány idomrészlet képződik a külömböző hártyákon, 
az a hang magasságától, a hártya nagyságától és annak vezetési 
képességétől függ. U. i. minél magasabb a hang, annál több 
interferenzvonal és minél nagyobb a hártya, valamint hang- 
vezetési ellenállása, annál több idomrészlet keletkezik. Azaz 
itt nem az interferenzvonalak száma, hanem csak azoknak egy- 
mástóli távolsága, vagyis a félhullámhossz veendő tekintetbe 
és a szerint határozandó meg a hang magassága. 
Ily módon sikerült számtalan hangidomot nyernem és 
ezekből a következő törvényt kísérletileg megalapítanom : 
A hártyákon mutatkozó interferenzvonalak mindig két egymásra 
merőlegesen álló főirányban igyekszenek kifejlődni, legyen a hártya 
kör-, négyzet- vagy bárminemű alakú is- A tr^n^v^rg^ljs rezgések- 
