A hanglejtök rendszere/ 
(Tonleitern-System.) 
Irta Antolik Károly, áll. főreál, igazgató. 
„Anima igitur, etsi se numerare non sen- 
tiat, sentit tarnen hujus numerationis insensi- 
bilis eflfectum, seu voluptatem in consonantiis, 
molestiam in dissonantiis inde resultantem. " 
(Leibnitz. Epist. ad divers, tora. I. epist. 154.) 
Nincsen bonyolódottabb fejezet a physikában, mint a hang- 
lejtő szerkezete. A sok zűrzavar pedig onnan ered, hogy az 
inter vallok keresésével törteket használtak. E tárgy gyal foglalkozó 
szakmunkák tele vannak oly megjegyzésekkel és panaszokkal, 
melyekből határozottan következtethetjük, hogy a jelenlegi állapot- 
tal sem a zenészek, sem pedig a tudósok nincsenek megelégedve. 
Állításom támogatására szolgáljon mindenekelőtt néhány idézet 
oly szakmunkákból, melyekben a hanglejtő legbehatóbban tár- 
gyalva van. Győry Sándor, hazánkfia, csak az intervallok ki- 
számításáról két (94 és 66 lapra terjedő) munkát írt ^, s mégis 
mindkettőben a következő megjegyzésekkel találkozunk: „De hogy 
ezen hangolás tökéletes legyen, azon viszonyokat mathematikai 
pontossággal el kellene találnunk, ami ha egy részről természeti 
akadályok miatt lehetetlen is, más részről mégis némely elő- 
vigyázatok mellett a kívántató szabatosságot kielégitöleg (!) meg- 
közelíthetjük." ^ Ugyanezen munka 88-dik lapján a magy. tud. 
Akadémia „bizottmányi jelentése" pedig így hangzik: „A hét- 
szeri felemelés (7 X 7 = 49) és hétszeri lenyomás (7X7 = 49) 
a természeti zengékkel együtt már 105 és az octávának hozzá- 
számításával 106 zengét fog eredményezni (mint fentebb is érintve 
volt) és mégis sehol két zenge össze nem esett. Es további fel- 
1 Előadva a pozsonyi orvos-természettudományi társulat 1894 febr. 
5-iki szakülésén. 
2 QyS'ry Sándor : ,,A hangrendszer kiszámításáról". Pest. 1858. és „A 
hangrendszerről és zongorák hangolásáról". Pest. 1854. 
3 Az 1858-dik évi munka 46. lapján. 
9 
