Töne zwischen diesen beiden (c — c') gelegt werden sollen, darüber 
ist aus der Natur der Sache keine feste Regel zu entnehmen", 
és megint : ^,Inzwischen ist man keineswegs über die absolute 
Genauigkeit der Intervalle überall einverstanden^^. 
Maga Helmholtz a „Tonempfindungen" czimű munkája vé- 
gén így szól ^ ; ^^Die complicirteren Intervalle der Tonleiter habest 
keine directe und leicht verständliche Verwandtschaft mehr^^, . . . 
„Ich schliesse hiermit meine Arbeit" .... 
Chladni, a nagy mester, a következőket mondja^: „. . . . 
die Verhältnisse der Zahlen sind meistens so beschaffen, dass, 
wenn man geioisse Intervalle ganz rein ausüben ivill, andere da- 
durch desto unreiner loerden". 
Sau ver ^, hogy az igazságot lehetőleg megközelítse, az octá- 
vát 43 méridesre, minden méridest 7 heptaméridesre és minden 
heptaméridest 10 decaméridesre osztotta, mi által egy octávában 
3010 (!) egyenlő intermll, illetőleg zönge megkülömböztetendő 
volna. (1 : : "'"^^ : "72^ stb.) 
A legnagyobb zeneértők és tudósok a következő octávákat 
hozták javaslatba: Mercator 53 zöngét, Gonzaga 31, Doni 38, 
Mersenne 26, Hänfling 50, Sabattini 38, Berlin 36, Yicentino 31, 
Nigetti 30, Huygens 31, Zarlino 18, Smith 24, Rameau 28, 
Fayton 32, Luython 31, Oettingen 36, Barb, White 53, Thompson 
65, Tanaka 26, Appunn 36, Drobisch 74, Bosanquet 53, Mach 
720, Helmholtz 24 stb. stb. Es mindamellett szükséges volt — 
már a legrégibb időktől kezdve — a correctiók miatt használni 
az „Apotome"-t (emelést) 1-067871, a „Limma"-t (lenyomást) 
1*053498, a pythagorasi vagyis diatonikus kommát 1*0136, a 
syntonikus kommát 1*0123, a „schisma"-t 1*0011, a „diaschisma"-t 
1*0113, a kis „diesis«-t 1*0235 és a nagy „diesis«-t 1*0368. 
Még csak Zellner két kötetes munkájára akarok hivatkozni, 
mivel ez a legújabb időben (1892-ben) jelent meg.^ 
„Wie nun entstanden die Tonleitern?" (II. kt. pg. 124.) 
„Terpander fügte den Quinten des Orpheus nach oben noch drei 
weitere an: das d, a und e; dass er nicht noch um eine Quinte 
weiterging, um den zur Vervollständigung der diatonischen Scala 
1 Helmholtz: Tonempfindungen (1865) pg. 560; (1877) pg. 596. 
2 Chladni: Die Akustik. Leipzig. 1830. pg. 30. 
3 Sauver: Mhm. de l'Acad. de Paris. 1701. 
4 L. A. Zellner: Vorträge über Akustik. 2 Bde. 1892. 
9* 
