- 203 - 
előre, az anya avagy magzata fenyegető veszélyének fellépésekor 
is még mindig idejekorán végezhető. 
Leopold azt ajánlja, hogy tekintettel a rachitikiis medencze- 
csontok convergentiájára a bemenetben, az Ízületnek csak felső 
részét nyissuk meg, mert azt véli, hogy: „das Haupthinderniss 
für den Kopfeintritt in zu weitem Hereinragen des oberen 
Symphysenabschnittes liegt, so gilt es, die Thüre nur so weit 
zu öffnen, als im einzelnen Falle genügt". 
E nézetet követve, esetünkben a szeméremizületet csak 
felső ^/^ részében választottuk szét, de ~ amint láttuk — a 
fejnek a medenczeüregbe húzásakor a még hátralevő negyed- 
rész is szétvált, holott e medenczének conj. verája 7*5 cm. volt. 
Ügy látszik azonban, hogy ez az utólagos szétválás óvatos 
húzás mellett a csípőkereszt izületekre avagy lágyrészekre nézve 
nem gyakorolt káros befolyást. Míg ha az izület legalsó kisebb 
részletét át nem metszik, biztosan elkerüljük úgy a ligamentum 
arcuatum, valamint a corpora cavernosák és a húgycső meg- 
sértését. 
A kemény kötést (gipsz, vízüveg) teljesen pótolja a széles 
öv, ami összekötött czombok mellett annyira immobilizálja a 
medenczét, hogy a gyermekágyast tisztogatás czéljából eleitől 
fogva egyik vagy másik oldalára kifordíthatjuk. Az övöt azon- 
ban a tomporok tájának megfelelőleg lássuk el lószőr-párnákkal, 
mert a vattával való kipárnázás a nyomási fájdalmaktól, eset- 
leges decubitustól nem óv meg. 
Felszólal a tárgyhoz dr. Solowij Adárriy következőket 
mondván : „O nem viselkedik oly vérmes reményekkel a szóban 
forgó míítétel iránt, mint minőket néhány szerző táplál iránta 
egy idő óta. Véleménye szerint nem az anti- és asepsis-en 
mult, hogy az anyáló fanizületnyitás kikerült a használatból, 
hanem azon vészes eshetőségen, hogy az újszülött kihúzása 
közben a keresztcsipő - izület szétválhatik, szétrepedhet. Fel- 
említi Zweifel dr. esetét, melyben az arány a ^t^j^ kilós új- 
szülés s a lapos angol kóros, tiz centiméter diagonálissal biró 
medencze közt oly vészes volt, hogy nagyon kellett attól 
tartani, hogy a synchondrosis sacro iliaca szétfeslik. Utal 
továbbá dr. Solowij azon veszélyekre, melyek az anyát a fan- 
izületnyitáskor azonkívül is fenyegetik, s szembeállítja 
ezekkel a koponyanyitás craniotomia kevésbé veszélyeztető 
voltát a vajúdóra nézve. Megjegyzi még, hogy aránylag sok 
újszülött veszett el azok közül, kiket fanizületnyitással segített 
