f 
6 
dyrenes Klasse. Nyere Undersøgelse af flere Arter af dette Dyr , har godtgjordt dens Ret 
til Plads i sidstnævnte Klasse, og Cuvier sætter den i Agamernes Familie i Fiirbeen- 
ordenen. I dens Skelet erkjendes de væsentlige Dele af Fiirbeenf ormen, men dens forlængede 
Hals bærer et Stout Hoved, fortil endt i et tandet Næb; det som især udmærker Dyret, 
er den anden Finger paa Forlemmerne, der er tynd , og i hoi Grad forlænget ; forresten ere 
Lemmer og Hale kun af middelmaadig Længde. Dette Dyr floi — siger Cuvier — ei som 
Dragen, ved Hjelp af forlængede Ribbeen; ei som Fuglen, ved Hjelp af en Vinge, uden 
adskildte Fingre; ikkeheller som Flagermusene, i kvis Flyveorgan kun Tommelen er 
frie; men ved en Vinge, der fortrinsviis understottes af een, hoist forlænget Finger. 
Andre Naturforskere mene dog, at denne lange Finger har tjent til Grundlag for et Svom- 
meorgan. Fig. 3. forestiller den beromteste Art, Pterodactylus longirostris Cuvier. Vor Af- 
bildningfremstiller Skelettet i den Stilling, i hvilket det findes i- det mærkværdige Stykke som 
for lang Tid siden fandtes i Mergelskiferen ved Eichstadt. — Hovedet er fire Tommer langt, 
Hals og Krop hver 3 Tommer , Halen 1 Tomme, Baglemmerne 4 Tommer, men Forlemmerne 
med den for-længede Flyvetaa 104- Tomme lange. Levningerne af Pterodaktylusarterne findes 
ligesom af de to forrige Slægter, kun i Oolitrækkens forskjellige Lag. 
Tab. IV. Rod-Ouren, Sebastes norvegicus. Cuv. og Skjægget 
Mulle, Mullus barbatus. L. 
^om Exempler paa Fiskeformer meddeles her Afbildninger af tvende Arter af Fiskeklassens 
talrigste Gruppe, de pigfmnede Fiskes Orden. 
Ouren henregnedes fordum til Aborrernes Slægt, fra hvilken den i senere Tid er ad- 
skildt, og af Cuvier hensat , endog i en anden Familie, (de Pantserkinnende) , paa Grund 
af Hovedets Knoglebygnirig. Arterne af denne Slægt ligne Aborrer i Legemets aflange, 
sammentrykte Form, og Bedækning med store og haarde Skjæl; men Hovedet er forsynet 
med mange piggede Forlængelser; de have kun een Rygfinne, tde nederste Straaler i Bryst- 
finnen ere, som hos Ulkene, vel leddede, men udelte; og de have fine syldannede Tænder 
i Randen af Kjæberne, paa Ganebenet, og den forreste Deel af Plougbenet. — I de nordiske 
Have lever een Art af denne Slægt, Rod Ouren, Selastes norvegicus Cwv.j de nordiske Fau- 
nisters Perca marina og P. norvegica. Den opholder sig kun paa dybt Vand , og fiskes sæd- 
vanlig forst i en Dybde af 70 til 100 Favne. I Kattegattet er den sjelden, og ved Dan- 
marks Kyster kun et Par Gange tilfældigen fanget. Derimod er den almindelig ved Norges 
Vestkyst, ved Island og Gronland, hvor den soges begjærlig, som en velsmagende Fisk. Den 
naaer en betydelig Storrelse; sædvanlig bliver den 1 til 14- Alen lang, men man har ogsaa 
fanget Stykker af 2 til 3 Alens Længde. Fra de nærgrændsende Arter adskilles Rod- 
Ouren ved den udmærket skjonne hoirode Farve, og ved Formen af Rygfinnen, der har 30 
Straaler, af hvilke de 15 forreste ere Pigge. 
Mulleslægten, Grækernes Triglé , Romernes beromte Mullus, henforer Cuvier til Aborre- 
