57 
Øjnene. Skindet er forbundet med Øjeæblet ved 
en tynd Hinde; denne gennemskæres, og man presser 
da en stump Kniv ned mellem Øjeæblet og Øjehulens 
Væg, og Øjeæblet tvinges ud af Øjehulen, hvorpaa Syns- 
nerven samt de Muskler, som fastholder dette herinde, 
overklippes, alt med stor Omsorg for, at Øjeæblet ikke 
skæres itu, da Øjevædsken ellers let vil flyde ud paa 
Fjerene; skulde dette hænde, maa man med Bomuld 
hurtigst muligt tørre al Fugtighed bort. Enten nu Øje- 
æblet er trukket frem helt eller itusprængt, overklippes 
med Krumsaks Nr. 1 en anden Hinde, som forbinder 
Øjeæblet med det ydre Øjelaag, uden at ødelægge 
dette sidste. Naar Øjet er udtaget, kastes det bort. 
Paa en stor Fugl udtages Øjnene lettest med Bidetang 
Nr. 2. 
Er det en Ugle, der skal udstoppes, kan Øjet be- 
handles paa en noget anden Maade. Senehinden, der 
er formet som et kort Rør med indbuede Sider, kan 
man lade blive i Kraniet, medens man nøjes med at 
bortklippe (med Krumsaksen Nr. 1) Hornhinden og Iris, 
hvorpaa Øjevædsken tømmes ud med Bomuld paa en 
Pincet; derefter indpensles med Arseniksæbe, og Sene- 
hinden fyldes med hakket Blaar. 
Hos Dagrovfuglene maa man bevare den Brusk- 
dannelse, som rager ud over Øjet, for at Fuglen ved 
Hjælp af denne „Kam" kan faa sine „Øjenbryn' 4 og 
derved sit rette Ansigtsudtryk. Naar Øjnene er ud- 
tagne, løsner man med Kniven Skindet helt ned til Næb- 
roden, fører Kniven ind mellem Ganen og Tungen og 
trækker denne frem; derpaa skilles Halsen fra Hovedet, 
dette gøres da ogsaa helt inde i den benede Øregang. 
Denne Metode er imidlertid temmelig besværlig, men 
Fjerene, som dækker Øreaabningen, kan i saa Tilfælde 
lettere lade sig bringe i Orden bagefter. 
