76 
nødvendiggør, at Fuglen skal drejes. Først stilles Tar- 
serne, derefter bøjes Benet i Hæleleddet; til sidst gives 
Kroppen den forønskede Hældning, ved at man med 
den højre Haand fatter fra Rygsiden ned om Bag- 
kroppen og vipper denne op eller ned. 
Samtidig med at man giver Kroppen den rette 
Hældning, retter man tillige paa Benenes Stilling, saa- 
ledes at Fuglens Tyngdepunkt kommer lodret over dens 
Understøttelsespunkt; naar Grænsen mellem Bagnakken 
og Overryggen stilles lodret over Tarsernes nederste 
Ende, vil der som Regel være Balance til Stede. 
Kroppens Hældning. Følgende Eksempler skal an- 
føres: Terner, Maager, Svømmeænder (Dykændernes 
Krop er temmelig oprejst), Gæs og Svaner opstilles 
med næsten vandret Krop. 
Storken, Hejren, Viben og Regnspoven opstilles 
1 snart med skraat stillet, snart med vandret stillet Krop. 
Dag- og Nat-Rovfugle, Lommer*), Lappedykkere, 
Alken, Tejster, Lunden og Søkongen opstilles med meget 
oprejst, næsten lodret stillet Krop. 
Spætter, Spætmejsen og Træløberen opstilles paa 
Siden af en Træstamme, saaledes at Kroppen bliver 
parallel med og berørende denne. 
De øvrige Fugle opstilles med mere eller mindre 
skraat stillet Krop. 
Læggens Fjerdragt skal ligge glat henad Skindet, 
undtagen Rovfuglenes „Bukser", der paa den færdigt 
stoppede Fugl skal staa lidt bagud. 
Fjerlaget om Bagkroppen lægges til Rette navnlig 
lige bagved Læggen. 
*) Paa Landjorden hviler disse hyppigst paa hele Brystet og 
Fødderne ud til hver Side. Halsen er da enten oprejst 
eller ligger henad Ryggen. 
