80 
jævnt over i hinanden; der maa ikke være noget Mel- 
lemrum mellem dem, for at det ikke skal se ud, som 
om Halen var sat paa efter at Fuglen var færdig. 
Hos Skaden, Solsorten, Gærdesmutten og Gøgen 
rettes Halen stærkt opad, uden at den spredes vifte- 
formigt; hos Sumphønen, Vandriksen og Rørhøns stilles 
den næsten lodret og spredes ikke heller. Tjur- og 
Urhanen kan opstilles med ikke altfor oprejst, vifte- 
formet udbredt Hale; da skal Vingerne være hængende 
og Fuglene staa paa Plade. Hos de øvrige Fugle rettes 
den saaledes, at den vil danne en Fortsættelse af Ryg- 
gen, snart bøjet lidt opad, snart lidt nedad. 
Som Regel gælder det, at Styrefjerene ikke maa 
bredes vifteformet ud, selv om de er særlig smukke og 
man synes, at det ser godt ud; i levende Live breder 
Fuglene dem kun ud, naar de er i Affekt eller under 
Flugten. 
Vingerne. Naar Halen er stillet til Rette, lægges 
Vingerne nøjagtigt paa deres Plads og fæstnes; man 
erindrer da, hvor langt Vingespidserne strakte sig bagud, 
og man maa tillige sørge omhyggeligt for, at den ene 
Vingespids ikke kommer til at strække sig længere bag 
ud end den anden, og at den ene Vinge ikke bliver 
lagt højere op mod Ryggen eller længere ned mod 
Bugen end den anden. Tilfæstningen foretages med 
Naale; én stikkes gennem Skindet ved Albuleddet, en 
anden ved Haandleddet og en tredie gennem Haanden, 
og under Omsorg for, at Svingfjerene ikke kommer i 
Uorden; Armsvingfjerene faar nemlig let en urigtig Ret- 
ning, naar Naalen stikkes ind ved Albuleddet, ligesom 
den Naal, der føres gennem Haanden, let adskiller 
Haandsvingfjerene. 
For at Haandsvingfjerene kan faa den Retning, som 
