116 
Y. PENTANDRIA. 89 92. 
Stjelk ii. enkel och fotshög ; de nedre bladen spadlika— tung- 
lika, de öfre aflånga— lansettlika, de flesta trubbade och utan 
tydliga sidonerver; blommor hvita med blåaktig pip, (sällan blå) 
i korta bladiga ax i stjelkens spets; rot röd och enårig. 
Åkrar; Göt. a.: Dalsl. r., So. a.; Verml. Dal. spr., Norrl 
spr.: Vb. Jfel. r. Herj.?, Lpl. r. 
2. L. officinåle L., Perlgräs , Stenfrö; foderflikar trub- 
biga; kronpip kort; nötter släta och slutl. glänsande 
livita. 2 , 3. 
Stjelk omkr 2 fot hög, teml. grof och upptill mycket gre- 
nig; blad fmhåriga, aflånga — lansettlika, spetsade och med tyd- 
liga sidonerver; blommor gulhvita i ax; rotstock tjock. 
I bergsbranter och lundar, stundom ruderatväxt, helst nära - 
hafvet samt vid Venern, Vettern och Mälaren, sällan (t. ex. i 
Ög.) annorstädes; Göt. t. r.: Öl. a. Dalsl. 0, Sv. Söd. Upl. Vestm. 
t. r., Norrl. Gestr. r. 
90. Pulmonäria. Lungört. 
1. P. officinålis L.; de öfre stjelkbladen äggrunda, kort 
spetsade, de nedre n. tunglika eller med bredt vin- 
gadt skaft; rotskottblad n. hjertlika och skaftade, efter 
blomningen utväxande; nötter spetsiga. ' 1 , 2. 
Omkr. 1 i 2 fot hög med blommor i korta ax (eller klasar) i 
stjelkens spets; rotstock teml. tjock; blommor i början röda, slutl. 
blåaktiga, sällan hvita; blad mer än ‘/ 2 tum. breda. 
Skuggrik?, lundar; Göt. Sk. — Ög. t. a. Öl. a.. Yg. spr. Hall. 
inre Smål. t. r., Sv. Söd. Upl. t. a. Ner. Vestm. (i s. delen) 
spr., Norrl. Gestr. Hels. r. 
2. P. angustifölia L., Smalbladig Lungört ; de öfre stjelk- 
bladen äggrundt lansettlika spetsade, de nedre jemn- 
bredt lansettlika; rotskottblad aflångt lansettlika, af- 
smalnande mot skaftet; nötter trubbiga. 2. 
Har slutl. himmelsblå blommor och tjockare rotstock än 
föreg. art; stjelkblad 2—3 linier breda. 
Skogsängar; Göt. Sk. Smål. r. Vg. t. r. 
91. Stenhammåria. 
1. S. maritima (L.) Rchb.; blad ovala eller omvändt 
äggrunda. 3, 4. 
1—2 fot lång, blådaggig och glatt med mycket gr enig stjelk. 
Hafsstränder ; Göt. Bob. h. o. d. helst i n. delen. 
92. Sy’mphytum. Vallört. 
1. S. officinåle L; de öfre bladen äggrundt lansettlika 
tillspetsade och nedlöpande; ståndareknapp i början 
dubbelt längre än strängen. 2, 3. 
. Stjelk 1—2 fot hög och grof och liksom bladen glest sträf- 
hårig; blommor vanl. hvitgula, sällan violetta, nedhängande i 
korta klasar och med korta utböjda kronbrämflikar. 
Ruderatväxt och ogräs; Göt. t. r.: Sk.— Ös. spr., Sv. t. r.: 
Söd. Upl. Vestm. spr. 
