117 
V. PENTANDRIA. 93, 94. 
2. S. orientäle L.; blad icke eller knappt nedlöpande: 
de öfre äggrunda, de nedre skaftade; ståndareknapp 
lika lång med strängen. 2, 3. 
Liknar föreg., men är mera sträf hårig; blommor röda eller 
violetta; kronans brämflikar upprätta. 
Ruderatväxt r.; Göt. Sk. Smål. Ög. Yg., Sv. Söd. Upl. 
Vestm., Norrl. Hels. 
93. Ånchusa. Rast. 
1. A. officinålis L., Oxtunga; blad lansettlika och hel- 
bräddade; blomkrona mörkblå med rak pip. 2, 3. 
Stjelk 2 fot hög och liksom bladen med utstående sträfva 
hår; blommor i täta ax (eller klasar) och teml. stora , utanpå 
violetta och inuti mörkblå med ljusblå och ludna knölar i svalget. 
Ruderatväxt och ogräs i åkrar, helst i slättbygder; Göt. a.: 
inre Smål. Boh. Dalsl. r., Sv. a.: Ner. t. a. Verml. r. I)al. t. r., 
Norrl. Gestr. Hels. Yb. r. (Ång. tillfällig). 
2. A. arvensis (L.) Bieb., Åkerrast; blad aflånga eller 
lansettlika, bugtbräddade och småtandade; blomkrona 
ljusblå med krökt pip. 2 , 3. 
Omkr. 1 / 2 fot hög och skarpt sträfhårig med mycket små , 
i början röda blommor; kronans svalgknölar hvita sträfhåriga. 
Åkrar; Göt. Sv. a., Norrl. r.: Gestr. Hels. spr., Lpl. r. 
94. Myosötis. Förgät mig ej, Ögonblomma. 
A. Krona tallriksformig (med platt bräm). Blomskaft 
vid fruktmognaden ej kortare än fodret. 
1. M. palustris With.; rotstock krypande; blomfodrets 
hår raka och tilltryckta; foder tandadt eller khtfvet. 
2 — 4 . 
Omkr. 1 / 2 fot hög med större blommor än hos de öfriga ar- 
terna; kronpipens längd mindre än bredden af brämet; stitt ut- 
draget; stjelk kantig. 0 
Fuktiga ställen, isynnerhet diken, t. a.; Lpl. Äng. Boh. och 
v. Smål. t. r.? 
2. M. caespitösa Schulz; rot svag och lodrätt nedgå- 
ende; blomfodrets hår raka och tilltryckta; foder de- 
ladt. 2 — 4. 
Liknar föreg. art och är måhända ej nog skild: den har 
dock mindre blommor, hvars pip är lika lång som brämets bredd, 
kort stift och vid fruktmognaden ofta nedböjda blomskaft. Blom- 
klasar slutl . mycket längre än den öfriga delen af stjelken: 
hvilket sällan förekommer hos föreg. art. Stjelken är otydligt 
kantig. _ 
Fukt. ställen, helst på stränder, särdeles vid Östersjön, man- 
genst.: Hall. Herj.? 
3. M. silvåtica Hoffm.; rot teml. svag och sned; somliga 
af blomfodrets nedre hår raka, de öfriga i spetsen 
krökta , de flesta utstående; foder deladt. 2, 3. 
