138 
Y. PENTANDRIA. 128 — 131- 
128. Köchia. 
1. K. hirsuta (L.) Nolte; rot enårig. 4. 
Stjelkar omkr. ’/ 2 fot långa, mycket greniga och ofta ned- 
liggande; nästan hela växten gråluden, äldre n. glatt, vid tork- 
ning gulaktig. 
Hafsstränder, mycket r.; Göt. 01. vid Ottenby. 
129. Schobéria. 
1. S. maritima (L.) C. A. Mey.; blomgyttringar 2 — 3- 
blommiga och mycket små. 3, 4. 
Stjelk 2 — 10 tum lång, ofta grenig och nedliggande; hela 
växten blågrön och glatt. 
Sandiga hafsstränder; Göt. Boh. Hall. t. r. Sk. spr. Blek. r. 
Öl. spr. Gotl. t. r. 
130. Herniåria. Vägört. 
1. H. glabra L.; blad helbräddade, aflånga och nedåt 
afsmalnande; blomnystan motsatta de öfre bladen. 3. 
Stjelk mycket grenig och några tum lång. 
Öppna sandiga fält och vägar; Göt. Sv. t. a. åtm. i san- 
diga trakter: Verml. r. Boh. Dalsl. 0, Norrl. Gestr. Hels. t. a. 
Med. r. 
— pubérula (Peterm); finluden. 
Göt. Skåne vid Limhamn. 
131. Ulmus. Alm. 
Å. Blomskaft mycket korta. 
1. U. montåna Sm.; de unga grenarne ludna; blad n. 
omvändt äggrunda — aflånga eller äggrunda, tvärt af- 
smalnande till en lång spets; vingfrukt n. oval, i spet- 
sen grundt tvåklufven, med fröet nedom midten, af- 
lägsnadt från inskärningen; ståndare fem eller sex. 1. 
Ilögt träd med brun, snart söndersprickande bark. 
<, Skogsängar; Göt. Sv. mångenst.: Gotl. Dal. r., Norrl. Gestr. — 
Ang. Jtl. r. 
2. U. campestris Sm.; unga grenar n. glatta; blad n. 
ovala spetsiga (men sällan spetsade) samt n. glatta 
och föga sträfva; vingfrukt omvändt äggrund och kluf- 
ven, med fröet invid inskärningen; ståndare fyra. 1. 
Har smärre frukter än föreg. art; barken är stundom slät, 
stundom mycket sprickfull och korkartad. 
Skogsängar, Göt. Gotl. Öl. spr. 
B. Blomskaft utdragna och hängande i flock. 
3. U. effusa Willd.; grenar glatta; blad ovala och nå- 
got spetsade; vingfrukt oval, i kanten långhårig, grundt 
klutven, med fröet vid midten, aflägsnadt från inskär- 
ningen; ståndare vanl. åtta. 1. 
Med mjukludna blad och teml små frukter. 
Skogsängar; Göt. Öland h. o. d. 
