V. PENTANDRIA. 175, 176. VI. HEXANDRIA. 177 179. 149 
upprätta; stängel nedtill bågböjd, eljest upprätt, lika 
lång med bladen eller föga längre. 3. 
Lägre än de föreg. arterna; märke urnupet och rödaktigt; 
frön omgifna af ett fast och grynprickigt skal (hos de föreg. af 
en lös och nätlik hinna). 
Kärr och myrar mångenst.: Sk. Blek. a. Öl. 0. 
175. Sibbåldia. 
1. S. procumbens L.; blad trefingrade och håriga; små- 
blad vigglika och upptill tretandade; kronblad kortare 
än fodret. 2, 3. 
Stänglar 1—2 tum höga med tjock rotslock och små gytt- 
rade blommor. 
Ängsmark i fjellen, helst ofvan barrskogsregionen ; Lpl. a., 
Norrl. Jtl. Herj. spr., Sv. Dal. t. r. 
6 Ordn. POLYGYNIA. 
176. Myosurus. Ilåttsvans. 
1. M. minimus L.; blommor gröngula. 1, 2. 
1 — 8 tum hög med långa blad. 
Akrar och fält; Gröt. Sv. t. a.: Boh.— Dal. spr., Norrl. Gestr. 
— Med. spr. Ang. r. 
6 Klassen. HEXANDRIA. 
1 Ordn. MONOGYNIA. 
177. Bérberis. Surtorn , Berberisbuske. 
1. B. vulgaris L.; blad omvändt äggrunda och tagg- 
bräddade; blomklasar nedhängande. 2. 
4 — 8 fot hög med glänsande röda, 2-fröiga och mycket sura 
bär. Ståndarne draga sig intill pistillen, då de vidröras. 
Torra ställen i skogar och betesmarker, stundom på berg; 
Göt. r.: Hall. t. a. Blek. Kalmarl. spr. Ög. t. a., Sv. Söd. Upl. t. a. 
Vestm. Ner. spr. Yerml. Dal. r., Norrl. Gestr. Hels. r., Lpl2 
178. Peplis. RöcllånTce. 
1- P. Pörtula L.; blad omvändt äggrunda, kortskaftade. 
3, 4. 
Några tum lång och ofta rödaktig med n. oskaftade blommor. 
Fuktiga ställen; Göt. spr.: Sk. Öl. a. Gotl.?, Sv. spr., Norrl. 
Gestr. Hels. r., Lpl. r. 
179. Leucöjum. Vårlclocha, Klosterlilja. 
1. L. vernum L.; rotblad flera och gröna, bredt jemn- 
breda och trubbiga, i, 2. 
Omkr. 1 / 2 fot hög; kalkblad i spetsen gröna. 
Gamla parker, trol. sedan medeltiden förvildad, ganska r.; 
Ög. Upl. Gestr. 
