159 
VI. HEXANDHIA. 190, 191. 
spets; blomhufvud med 2—3 oskaftade och livitgula blommor, 
vanl. stödda af ett längre och långspetsadt skärmblad; fröhus 
teml. stora och mörkgula. 
Kärr och myrar, helst i skogstrakter; Lpl. spr., Norrl. .: 
Vb. Jtl. spr. Herj. a., Sv. r.: Ner. Verml. t. r. Söd. 0, Göt. Ög. 
Yg. r. Hall. Smål. t. r. 
19. J. castäneus Sm.; strå 2 — 3-bladigt; de nedre bla- 
den rännformiga och hopvikna, de öfre syllika; kalk- 
blad spetsiga och mycket kortare än det spetsiga frö- 
huset; blomhufvud 1 — 2 (sällan 3), flerblommiga med 
oskaftade blommor. 
V 2 — 1 fot hög och mycket gröfre än föreg. art med vanl. 
^åtskilda och teml. stora blomhufvud; blommor kastanjebruna, 
vanl. med ett längre och långspetsadt skärmblad af samma färg ; 
fröhus mörkbruna, större än hos öfriga arter. 
Fuktiga ängar och kärr i fjellen; Norrl. Jtl. Herj. t. r. 
20. J. triglumis L.; strå n. bart; blad n. rännformiga 
och syllika; kalkblad trubbiga och vanl. lika långa 
med det trubbiga (med kort stift försedda) fröhuset 
(sällan ända till dubbelt kortare); blomhufvud ensamt, 
vanl. 3-blommigt med oskaftade blommor. 
Omkr. 1 / 2 fot hög eller lägre med trådsmala, vanl. något 
tufvade strån; blommor brungula med korta trubbiga skärmblad ; 
fröhus brungula, teml. små och smala. 
Kärr i fjellen; Lpl. a., Norrl. Jtl. Herj. mån gen sL 
21. J. biglumis L.; strå n. bart; blad n. rännformiga 
och syllika; kalkblad trubbiga och mycket kortare än 
det i spetsen intryckta fröhuset; blomhufvud ensamt 
med en (sällan 2) oskaftad och en skaftad blomma. 
Lik föreg. art, men vanl. lägre och föga tufvad; blommor 
mörkare bruna, vanl. rned ett långt och trådlikt, skärmblad ; frö- 
hus brungröna, upptill något tjockare. 
Sumpiga ställen i fjellen mångenst.; Lpl. Norrl. Jtl. Herj. 
191. Luzula. Bladtåg. 
A. Blommor spridda i knippe; blad platta. 
!• L. pilösa (L.) Willd.; det flocklika blomknippets gre- 
nar enkla, hvarje gren med en oskaftad och 1 — 2 skaf- 
tade blommor; blad i kanten mycket håriga ; rot tå~ 
9 ig 1, 2. 
Omkr. 1 j 2 fot hög med långldadiga rotskott (bladtofsar). 
Barrskogar och hedar, allmän. 
2. L. parviflöra (Ehrh.) Desv.; blomknippets grenar åter 
förgrenade, smågrenar bärande flera skaftade blommor; 
blad glatta; rotstock krypande och skottalstrande; blom- 
skärmar hel bräddade; kalkblad smalt hinnkantade. 2. 
1 — 2 fot hög, alldeles glatt och isynnerhet upptill rodnande, 
med mycket smärre blommor än hos föreg. art och bredare blad. 
