166 YL HEXANDRIA. 200. VII. HEPTANDRIA. 201. 
Tufvad och 3—5 tum hög med trådsmal stjelk, knappt en 
tum långt ax samt liniebreda, omkr. tumslånga blad; blommor 
hvitgula. 
Kärr i fjellen, stundom i lägre fjelltrakter; Lpl. a., Norrl. 
Jtl. Herj. spr. Yb. t. r. Ang. Hels. r., Sv. Dal. flerst. (i fjellen) 
Verml. r. 
2. T. calyculåta (L.) Wahlenb.; svepe sittande nära in- 
till blomman; rotblad mångnerviga. 3. 
Liknar föreg., men är */ 2 — 1 fot hög med tjockare stjelk, 
något längre ax samt ett par linier breda och fingerlånga blad; 
blommor rent ljusgula. 
Fuktiga ängar; Göt. Gotl. allmän. 
4 Ordn. POLYGYNIA. 
200. Alisma. Svalting. 
1. A. Plantägo L.; stängel upprätt; rotblad vanl. ägg- 
runda och långskaftade; blommor i grenig och pyra- 
midformig vippa; rotstock uppsväld och lökformig. 3, L 
Omkr. 2 fot hög med kranssittande vippgrenar, stödda af 
skärmblad; de inre kalkbladen hvita eller rödletta och mycket 
längre än de yttre; småfrukter upptill hoptryckta och stälda i 
en krets, i hvars midt en trattlik fördjupning uppkommer; blad 
stundom lansettlika— jemnbreda, då de växa i rinnande vatten. 
Stränder, stundom i vattnet; Göt. Sv. a., Norrl. spr.: Gestr. 
a. Med. — Vb. r., Lpl. r. 
2. A. ranunculoides L.; stängel upprätt eller nedliggande; 
rotblad lansettlika eller n. jemnbreda, åt båda ändar 
afsmalnande, långskaftade; blommor i en enkel flock 
eller två öfver hvarandra stälda flockar; rot tågig. 
3, L 
Stängel omkr. 1 l i fot lång och föga öfverskjutande de smala 
bladen; de inre kalkbladen blekt rosenröda; småfrukter kantiga 
och hufvudlikt gyttrade. 
Bäckar, grundt stillastående vatten och (någon gång) grunda 
hafsvikar; Göt. Gotl. Öl. Sk. spr. Smål. Hall. r. 
7 Klassen. HEPTANDRIA. 
1 Ordn. MONOGYNIA. 
201. Trientålis. Dufkulla. 
1. T. europaea L.; blad bredt lansettlika. 1, 2. 
Knappt ‘/j fot hög med rotstock och nästan hårfina blom- 
skaft. Högre upp på fjellen blifva blommorna n. röda. 
Skogar och bland enbuskar, allmän till ijellregionen. 
