X. DECANDRIA. 226 — 228. 
188 
Omkr. 2— 4 tum liög och glatt, blågrön eller rodnande, med 
mycket spenslig och upprätt stjelk, stundom med utbredda och 
n. nedliggande grenar, utgående från stjelkens midt eller från 
dess bas; kronblad rödletta och hela eller urriupna. 
Torra.sandiga backar; Göt. Y g. Hall. r. Sk. t. r. Blek. spr. 
Smål. r. Ög. t. r., Sv. Söd. Upl. r. Yestm. t. r., Norrl. Hels. r. 
2. G. fastigiåta L.; blad n. trådsmala, något plattade 
och trubbiga; blommor upprätta, kortskaftade och n. 
jemnhöga i knippen, bildande en qvastlik vippa; rot- 
stock skottalstrande. 3. 
Blågrön eller rodnande med styfva och uppstigande, */ t — 1 
fot höga, upptill klibbludna stjelkar; vippan utgående ofvan 
stjelkens midt; kronblad 2 linier långa och hvita; blad smalare 
än stjelken. 
Torra sandiga ställen, helst (blott?) på kalkformation; Göt. 
Öl. spr. Gotl. t. r. Sk. r., Sv. Dal. mellan Mora och Garberg. 
227. Saponäria. Såpört. 
1. S. officinålis L.; blommor kortskaftade i täta knip- 
pen; blomfoder glatt, vid fruktmognaden uppblåst på 
midten; blad bredt lansettlika. 5, 4. 
1 — 2 fot hög, upprätt och n. glatt; kronblad hela eller nå- 
got urnupna med fjäll ika. bikronblad. 
Ruderatväxt, trol. förvildad; Göt. spr.: Gotl. Smål. Yg. r. 
Dalsl. 0, Sv. t. r.: Verad. Dal. 0. 
3 Ordn. TRIGrYNIA. 
228. Siléne. Glim. 
A. Blomfoder redan under blomningstiden uppblåst, 
nätådrigt och äggformigt. Hela växten glatt. 
1. S. infläta Sm., Smällor , Taralä; blommor lutande; 
kronbladens skifvor klufna nedom midten, med obe- 
tydlig bikrona; blomskärmar hinnaktiga. 3. 
Fotshög och deröfver, vanl. upprätt; blad vanl. äggrundt 
lansettlika och blågröna; blommor stora, vanl. i rikblommig 
vippa, med hvit krona och violett foder; fröhus rundadt ägg- 
formigt. 
l’orra ängar och berg, stundom ruderatväxt och ogräs; Göt. 
a.: Ög. inre Smål. Boh. Dalsl. spr., Sv. a.: Verad. Dal. spr., 
Norrl. Lpl. spr. 
2. S. maritima With.; blommor nästan upprätta; kron- 
bladens skifvor klufna till midten samt försedda med 
tydlig bikrona; blomskärmar bladartade. 3. 
Lägre än föreg. art, som denna mycket liknar, och mera 
grenig med uppstigande och fåblommiga grenar, ofta tufbil- 
dande; fröhus n. klotrundt; blad smalt lansettlika och ljust 
blågröna. 
Hafsstränder; Göt. r.: Boh. a. Hall. t. a. Ög. 0, Sv. t. r., 
Norrl. r.: Med.? 
