X. DECAXDHIA. 233. 
189 
I början ofta upprätt, slutl. utbredd och nedliggande. Blå- 
grön och småluden med svag rot, stundom öfvervintrande; blom- 
knippe vipplikt med talrika blomstödjeblad; stjelk trind; blom- 
skaft 2—3 gånger längre än fröhuset; foderblad utan svart fläck 
nedtill; kronblad rödvioletta; rot enårig. 
Ruderatväxt, helst på torra sandiga ställen, sällan vid haf- 
vet; Göt. a., Sv. t. a., Norrl. Gestr. - Med. spr. Äng. Vb. r. 
— perennans; öfvervintrande och omkr. en fot lång med 
utbredda grenar; stipler n. hela, föga 'glänsande och 
aflångt lansettlika. 
Fuktiga och leriga ställen t. r.; Göt. Roh. Smål. Blek., Sv. 
Verml., Norrl. Gestr. 
— radicans (Presh); öfvervintrande med något tjock rot; 
stjelk 1 — 3 tum lång, täckt af de närsittande bladen ; 
stipler hela, bredt äggrundt lansettlika och glänsande; 
vippa n. bladlös. 
Sandiga och gräsbevuxna ställen, helst vid hafvet, r.; Göt. 
Gotl. Smål. Hall. Boh. 
B. Frön af 2 slag*): somliga plattade, rundade och 
vanl. vingkantade, de öfriga något kantiga och bredt 
omvändt äggrunda; stipler nedtill hopväxta till en 
kort slida. 
2. L. salinum (Presl.) Fr.; fröhus utskjutande ur fodret; 
stiplernas fria del kort och äggrund! 3. 
Är liksom föreg. art i början mera upprätt och blir slutl. 
ofta utbredd och nedliggande. Rent grön och vanl. glatt med 
svag enarig rot; blomknippen ofta klaselikt utdragna och upp- 
till med vanl. felslående blomstödjeblad; stjelk något hoptryckt : 
blomskaft af fröhusets längd eller dubbelt längre ; foderblad van- 
ligen med svart fläck nedtill; kronblad vanl. livita, i spetsen vio- 
letta. 1 
Denna art förekommer under följ. former, mellan hvilka san- 
nolikt (enligt J. A. Lefflers observationer) ingen gräns kan be- 
stämmas. **) 
a. urbicum Leffl.; fröhus föga utskjutande ur fodret; blom- 
skaft vanl. af fröhusets längd; de flesta fröen kantiga och icke 
knöliga; rot något tjock, stundom tvåårig. 
Ruderatväxt på fuktiga ställen, helst inuti landet nära större 
sjöar, t. ex. Venern, Mälaren och Roxen, mindre ofta vid haf- 
vet; Göt. r.: Boh. spr. Hall. Vg.?, Sv. r.: Upl. spr. Ner. Söd. 0. 
b. leiospermum Kindb.; fröhus omkr. l ‘/ 2 gång så långt 
som fodret; blomskaft vanl. dubbelt längre än fröhuset, stundom 
*) På somliga exemplar äro fröen lika till formen. 
**) I afseende på dessa formers utbredning i Sverige må an- 
märkas, att leiospermum , sperguloides och neglectum aldrig fö- 
rekomma utom hafsstränderna ; deremot finnes urbicum sällan vid 
hafvet; leiospermum är här allmännast, ehuru temligen sällsynt 
i andra länder, der neglectum åter är mycket allmän. 
