190 
X. DECANDRIA. 233 — 235. 
lika långa dermed; de flesta fröen plattade och otydligt eller 
icke knöliga; rot svag och enårig. 
Hafsstränder; Göt. a., Sv. spr., Norrl. spr.: Ang. r, 
c. neglectum Kindb.; frön tydligt kpöliga, eljest som nyss 
beskrifna form: dock äro blomskaften vanl. korta och fröhuset 
långt utskjutande. 
Hafsstränder: Göt. Boh. Hall. Blek. spr. Ög. r., Sv. Upl. r., 
Norrl. Gestr. r. — Skall äfven vara funnen inuti landet på ett 
ställe i Dalarne. 
d. spergulöides (Lehm.) Fisch. o. Mey.; fröhus föga utskju- 
tande, rundadt och trubbigt; frön o vingade och knöliga, de flesta 
plattade; blomskaft vanl. utdragna, de flesta bladlösa ; blomknip- 
E en långa och klaselika; kronblad röda eller violetta; foderblad 
redt hinnkantade. 
Leriga hafsstränder r.; Göt. Boh. 
3. L. marinum Wahlb.; fröhus ungefär dubbelt så långt 
som fodret; stiplernas fria del kort och äggrund. 3, 4. 
Liknar något föreg. art, men har tjock mångårig rot, mycket 
större fröhus (ungefär så stora som ärter) samt n. bladlöst, ofta 
klaselikt, men teml. kort (vanl. omkr. tumslångt) blomknippe; 
stjelk något hoptryckt eller kantig; blomskaft vanl. dnbbelt så 
långa som fröhuset; foderblad sällan med svart fläck nedtill; 
kronblad vanl. rent hvita eller i spetsen svagt violetta; alla frön 
släta, plattade och rundade samt vanligen alla vingade och bruna. 
Hafsstränder; Göt . Boh. t. a. Hall. spr. Sk. a. 
— fasciculäre (Lönnr.); alla frön ovingade och svarta. 
Helst vid Östersjön; Göt. Sk. Smål. Öl. Gotl. r. 
4. Ordn. PENTAGYNIA. 
234. Agrostemma. Ilödklätt, Kornnejlika. 
1. A. Githågo L.; blad jemnbreda; blomskaft enblom- 
miga. 3. 
Omkr. 2 fot hög och sträfluden; foderflikar längre än kro- 
nan; rot svag och enårig. 
Ogräs i råg- eller kornåkrar, teml. allmän: Lpl. r. 
235. Viscåria. 
1. V. purpurea Wimm., Tjärblomma ; kronblad naggade 
eller urnupna; foder långt och klubblikt med spetsiga 
tänder; fröhus aflångt. 2, 3. 
Stjelk fotshög, nedom de öfre lederna klibbig liksom af tjära; 
blad smala jemnbreda, de öfre håriga ; blommor purpurröda (sal- 
lan hvita), kortskaftade i åtskilda knippen, som bilda en aflång 
vippa. V. vulgaris Röhl. 
Torra och solöppna ställen, t. ex. på berg och åkerrenar; 
Göt. a., Sv. spr.: Söd. Upl. a. Dal. t. r.?, Norrl. spr.: Gestr. Hels. 
t. a. Yb. 0. ' 
2. V. alpina (L.) Fr.; kronbladens skifva tvåklufven; 
foder kort och n. klocklikt med trubbiga tänder; frö- 
hus n. klotrund t. 2 , 3. 
