X. DECANDRIA. 243. 
197 
Glandelhårig, upprätt och 2—4 tum hög samt rodnande ; fo- 
derflikar trubbiga; blommor teml. stora i"qvastlikt knippe, de 
flesta utdraget skaftade; ståndareknappar mörkvioletta; karpeller 
upprätta. 
Fuktiga klippor i fjellen, mycket r.; Lpl. 
b. Med tätbladiga och fortvarande grenskott. Kron- 
blad längre än fodret och lansettiika (hos S. ang- 
licum och S. album n. aflånga). 
4. S. album Ii.; kronblad hvita eller rödletta och trub- 
biga; blad jemntjocka trubbiga. 3. 
Omkr. V 2 fot hög eller lägre, vanl. rödaktig med utböjda blad 
och n. upprätta stjelkar: blommor teml. små och skaftade i qvast- 
likt knippe med klynnedelade grenar; ståndareknappar mörk- 
violetta. 
Berg, helst på stränder; Göt. Gotl. Öl. a. Ög. (i ö. delen) 
a. Kalmarl. (i n. delen) spr. Blek. t. r. Hall. r. Yg. Boh. Dalsl. 
spr., Sv. Söd. a. Ner. Upl. spr. Yestm. r., Norrl. Hels. r. 
* S. bälticum C. Hartm.; blommor hälften mindre; stån- 
dareknappar gula; blad ljusgröna. 
Vid Östersjön; Sv. Söd. r., Göt. Gotl. t. r. 
5. S. ånglicum Huds.; kronblad rödletta och n. aflånga; 
blad bredt äggformiga. 3 . 
Blågrön eller rodnande med teml. slaka stjelkar och gren- 
skott; blommor större än hos föreg. art, sittande i knippe med 
axlika grenar; foderflikar äggrunda trubbiga; karpeller utstående; 
ståndareknappar mörkvioletta. Liknar mycket följ. art. 
Hafsklippor: Göt. Boh. t. r. 
6. S. acre L.; kronblad guldgula; blad äggformiga; fo- 
derflikar äggrunda trubbiga; karpeller utstående. 3 . 
Några tum hög och ljusgrön med uppstigande grenar; stån- 
dareknappar gula; blommor i knippe med axlika grenar. 
Ruderatväxt på murar, tak m. fl. andra torra ställen, äfven 
på berg utom fjellen: Göt. Sv. a., Norrl. spr.: Gestr. a. Ång. 
Vb. t. r. 
7. S. sexangulåre L.; kronblad guldgula; blad n. jemn- 
tjocka, trubbiga, ofta tätt tegellagda äfven på de blom- 
månde stjelkarne; foderflikar n. jemntjocka och trub- 
biga; karpeller utstående. 3 . 
Liknar föreg., men är spädare och blågrön med något min- 
dre blommor; grenskottens blad i 6 rader. 
Stenbundna och grusiga ställen, helst nära bafvet samt vid 
större sjöar, t. ex. Mälaren, Yettern och Glan; Göt. Gotl. spr. 
Ög. t. r. Kalmarl. Sk. Hall. r. Dalsl. r. vid sjön Ånimmen, Sv. 
spr.: Ner. r. Verml. Dal. 0, Norrl. Gestr. r. Jtl. vid Storsjön r. 
8. S. rupestre L.; kronblad guldgula; blad syllika udd- 
spetsiga; foderflikar lansettiika spetsiga; karpeller upp- 
rätta. 3 . 
