212 
XII. ICOSAHDRIA. 262. 
Omkr. J / 2 fot hög; stjelkar talrika, .mångblommiga, uppsti- 
gande och korthåriga; blad pä båda sidor gröna och stundom 
håriga; kronblad ofta med en mörkare fläck på klon. I fjell- 
trakter äro stundom småbladen mera och längre ned inskurna. 
Ängsbackar; Lpl. Norrl. a., Sv. t. a.-. Yestm. spr. Dal. Yerml. 
t. r., Gröt. Boh. Yg. r. Ög. mångenst. Smål. t. r. 01. t. a. Gotl. spr. 
9. P. verna L.; rotblad såsom hos föreg. art; stipler 
helbräddade, rotbladens jemnbredt syllika ocb smala-, 
småblad vigglika, till 2 / 3 tandade med den yttersta 
tanden minst. 1 , 2 . 
Liknar föreg. art, men är mera hårig och i början nedtryckt 
till marken; kronblad vanl. rent gula utan mörkare fläck; foder- 
flikar n. lika långa. 
Ängsbackar.; Gröt. t. a.; inre Smål. Boh. Dalsl. r. Yg. spr.?, 
Sv. Söd. XJpl. t. a. Yestm. spr. Verml. Dal. r. Ner.? 
10. P. cinérea Chaix; stipler jemnbreda trubbiga; små- 
blad omvändt äggrunda, upptill tandade samt (isynner- 
het undertill) gråludna af stjernlika hår; eljest som 
föreg. art. 1, 2. 
Torra backar; Göt. Gotl. r. Öl. t. r. Blek. r. Smål. spr. T g. r. 
11. P. opäca Xi.,* rotblad 5 — 7-fingrade; stipler helbräd- 
dade, rotbladens äggrundt lansettlika; småblad smalt 
vigglika, till 2 / 3 tandade med den yttersta sågtanden 
minst. 1 , 2. 
2—4 tum hög; hela växten tätt beklädd af långa utstående 
hår; stjelk i början nedtryckt och vanl. rödaktig; blommor smärre 
än hos de tre föreg. arterna; de yttre foderflikarne kortast. 
Torra backar och betesmarker; Göt. Sk. Blek. r. 
12. P. nivea L.; alla blad 3-fingrade; stipler helbräd- 
dade och äggrunda; småblad omvändt äggrunda eller 
aflånga, det mellersta vigglikt, alla n. likformigt så- 
gade. 1 , 2. 
Stjelkar finludna, 1 / 2 — 1 fot höga; småblad vanl. undertill 
snöhvitt ludna; foderflikar likformiga och lika stora. 
Ängsmark, högt upp i högfjellen; Lpl. t. r. 
13. P. argéntea L.; kronblad föga längre än fodret; 
rotblad 5— 7-fingrade; småblad smalt vigglika, djupt 
inskurna med i kanterna neävikna flikar. 3, 4. 
Stjelkar talrika, mycket bladiga, uppstigande, ofvan midten 
greniga, stundom fotshöga, och (liksom bladskaften) med kort 
och tätt ludd; småblad undertill vanl. hvitludna eller stundom 
grågröna; stiplernas slida mycket kort. 
Torra ängar och backar; Göt. Sv. a., Norrl. spr.: Gestr. 
a., Lpl. r. 
14. P. collina Wib.; kronblad mera utskjutande; små- 
blad vigglika och inskurna med platta (ei nedvikna) 
flikar. 3. 
