218 
XIII. POLYANDBXA. 274, 275. 
blommor ofta ensamma på långa upprätta skaft eller 
i fåblommiga klasar. 3. 
Liknar föreg. art, men skiljes genom de mera spridda blom- 
morna på ofta tumslånga skaft. Stjelk fåra dt kantig; småblad 
mörkgröna, antingen smalt vigglika eller breda och ornvändt 
äggrunda; ståndareknappar gröngula och upprätta, n. utan udd; 
småbladens skaft kantiga. 
Ångar; Lpl. v., Norrl. r.: Herj.? Hels. Gestr. 0 {Göt. Ög.?). 
7. T. kemense Fr.; stjelk krokig och nedifrån grenig: 
blommor stälda i bladiga vippor på grenarne, i början 
teml. tätt sittande, slutl. glesnande. 3. 
Liknar något föreg. art. Stjelk fåradt kantig, l‘/ 2 — 4 fot 
liög; småblad mörkgröna, undertill blekare, de nedre breda och 
äggrunda — vigglika, de öfre öfvergående till stora äggrunda— 
aflånga och kort spetsade skärmblad; ståndareknappar gula, vanl. 
upprätta, med mycket tydlig udd; småbladens skaft (enligt Fries) 
trinda. 
Ångar, mycket r.: Norrl. Yb. vid Kengis (enl. exemplar af 
R. F. Fristedt). 1 
C. Stjelk nästan bar och stängellik med enkel och 
n. bladlös blomklase. 
8. T. alpinum L.; blommor lutande på långa bågböjda 
skaft. 2 , 3. 
Stjelk omkr. ‘/ 2 fot hög och n. trådlik; kalk blåaktig; stån- 
dareknappar grönaktiga med udd; allmänna bladskaftet 3-deladt 
med parbladigt eller fingerlikt stälda, små och ofvan ljusgröna 
samt n. runda och flikiga småblad. 
Fuktiga ställen, o t. ex. i bergsspringor, i fjellen; Lpl. a., 
Norrl. Jtl. Herj. a. Ång. r., Sv. Dal. r. 
275. Pulsatilla. 
A. Blad enkelt parbladigt delade med breda flikar 
(småblad); blommor n. upprätta med raka kalkblad. 
1. P. vernåiis (L.) MilL, Mosippa; småblad bredt vigg- 
lika, i spetsen 3-klufna eller 3-delade. 1, 2. 
Stängel omkr. ‘/i. fot hög; svepe med guldglänsande bår, 
liksom kalkbladens utsida ; kalkblad inuti hvita och utanpå röd- 
letta. 
Skogshedar, helst bland buskar; Göt. t. r.: Smål. spr. Gotl. 
Boh. Dalsl. 0 , Sv. t. r.: Yerml. Dal. spr., Norrl. r.: Med. — Vb. 0 . 
B. Blad 3 gånger parbladigt delade med n. trådsmala 
flikar; blomma snart lutande med i spetsen utböjda 
kalkblad. 
2. P, vulgåris Mil!., BacJcsippa; kalkblad ljust violetta 
(sällan hvita), dubbelt längre än ståndarne och upptill 
föga utböjda; blomskaft n. rakt. 1, 2. 
. Omkr. */ 2 fot hög med n. öppna blommor; svepe med hvita 
har (liksom kalkbladens utsida), fästadt ungefär på midten at 
stängeln. År någon gång nästan glatt. 
