256 
XVI. MONADELPHIÅ. 349 — 352. 
blad, de senare rödvioletta; stipler vanl. bladartade; birötter tapp- 
likt uppsvälda. 
Fuktiga skogsängar; Göt. Sk. t. a. Hall. Boh. r. 
12. G. pyrenaicum L.; blad hlufna med rund omkrets 
och vigglika inskurna flikar; kronblad omvändt hjert- 
lika; foderblad med hort borst. 3. 
Omkr. fotshög och långhårig; kronblad biekt violettröda, n. 
dubbelt så långa som fodret; blommor smärre än hos föreg. art, 
ungefär som hos G. bohemicum; karpeller ofårade, finhåriga el- 
ler glatta; blad större än hos G. molle och mörkgröna, de flesta 
motsatta. 
Ängar och parker r.; Göt. Hall. Sk. Smål. Og. öl. Got]., 
Sv. Söd. Upl. Vestm. 
13. G. sanguineum L.; blad delade med rund omki*ets 
och vigglika, upptill inskurna flikar; kronblad omvändt 
äggrunda urnupna; foderblad med långt borst. 2, 3. 
Omkr. 2 fot hög och slutl. starkt rodnande, med vanl. ut- 
stående hår; kronblad purpurröda, stora och dubbelt så långa 
som fodret; blomskaft oftast enblommiga och mycket långa (hos 
de öfriga arterna tvåblommiga); alla bladen motsatta och skaftade. 
Berg och stenbundna ängar; Göt. t. a., Sv. Söd. Upl. t. a. 
Vestm. Verml. spr. Ner. Dal. r., Norrl. Gestr. Med. r. 
350. Erodium. Shatnäfva. 
1. E. cicutårium (L.) L’Herit.; bladflikar pardelade— par- 
klufna; kronblad hela, längre än fodret. 2 — 4. 
Knappt 1 / 2 fot lång och ofta nedliggande, med utstående hår; 
blomskärmar äggrunda spetsade; frukter korthåriga; foderblad 
med mycket kort borst: ståndaresträngar glatta. 
6 Ruderatväxt och ogräs; Göt. a., Sv. t. a., Norrl. spr.: Jtl. 
Ång. r. Vb. 0. 
351. Myrfcåria. Strandljung. 
1. M. germånica (L.) Desv.; ståndaresträngar hopväxta 
till 2 / 3 af sin längd; somliga blad jemnbredt lansett- 
lika och trubbiga, andra äggrunda kortspetsade; blom- 
skärmar längre än blomskaften. 2, 3. 
2 — 5 fot hög med blågröna, oskaftade och tätt sittande blad. 
Steniga elfstränder; Norrl. Jtl. flerst. Med. Ång. r. {Göt. 
Ög. vid sjön Tåkern trol. förvildad eller planterad, Smål.?). 
3 Ordn. POLYANDRIA. 
352. Malva. Kattost. 
A. Blommor stora, enstaka i bladvecken, åtminstone 
de nedre; stjelk upprätt; karpeller svartnande vid 
mognaden. De öfre bladen delade. 
1. M. moschåta L., Desmansrosor ; karpeller ludna och 
ej skrynkliga; foderholkens blad smala, lansettlikt jemn- 
breda. 3. 
