XVII. DIADELPHIA. 361. 
263 
2 -7 tum hög, spenslig och föga luden, med små rödvioletta 
enstaka blommor; småblad omvändt äggrunda — lansettlika; stip- 
ler helbräddade och halft pillika; kläng e enkelt. 
Ängsbackar, helst i skärgården, sällan inuti landet; Göt. r.: 
Hall. Sk. — Kalmarl. Öl. spr. Vg. Dalsl. 0, Sv. Söd. Upl. t. r. 
4. V. sépium L., LundvicJcer, Tranärter; balja plattad, 
glatt och vid mognaden svartnande; frön trinda; blad 
5 — 8-pariga. 2, 3. 
Liknar V. sativa till blad och blommor; småblad sällan 
smala och spetsiga; nedre stipler halft pillika tandade: klänge 
grenigt; rotstock skottalstrande. 
Skogar och ängar: Göt. Sv. a., Norrl. spr.: Gestr. a. Vb. 0. 
5. V. silvåtica L., Skogsvicker ; stipler half månlika ined 
borstlika tänder; kronseglets skifva längre än klon; 
blad 6 — 8-^ariga. 3. 
2— 6 fot lång och slak, ljusgrön och glatt; småblad ovala — 
aflånga; kronblad hvita med blåstrimmigt segel; klase mång- 
blommig, slutl. längre än det sammansatta bladet. 
Skogsängar, helst i bergstrakter ; Göt. mångenst.: Gotl. Öl. 
Blek. r. inre Smål. Boh. t. r. Dalsl. Ög. t. a., Sv. spr.: Söd. Upl. 
t. a. Dal. t. r., Norrl. spr.: Vb. r. 
6. V. dumetorum L.; stipler halfmånlika fliktandade och 
tilltryckta; kronseglets skifva kortare än klon; blad 
3 — 4-pariga. 3. 
Lika stor som föreg. art och slak, ljusgrön och glatt; små- 
blad äggrunda, större än hos föreg. arter; blommor mörkt ro- 
senröda; klase slutl. längre än bladet, 3 — 7-blommig. 
Vid bergväggar bland buskar, mycket r.; Göt. Hall. Sk. Smål. 
Ög,, Sv. Upl. 
7. V. pisiformis L., Ärtlik Yicker; stipler halft pillika 
tandade; kronseglets skifva kortare än klon; blad 3 — 4- 
pariga. 3. 
3 — 6 fot hög och styf, blekgrön och glatt, liknande Socker- 
arter; småblad större än hos de öfriga arterna, bredt äggrunda 
och fasta; blommor gröngula; klase omkr. 5-blommig, kortare 
än bladet. 
Berg; Göt. Ög. t. r. Smål. r. 
8. V. Cracca L., Kråkvicker, Kr åkärter; kronseglets 
skifva lika lång med klon ; balja lång och n. jemn- 
bred med skaftet kortare än foderpipen. 2 — 4. 
2—4 fot lång, slak och n. mörkgrön med vanl. tilltryckta 
hår; småblad aflånga, sällan n. jemnbreda; blommor blå. 
Ängar och åkrar, allmän: Vb. spr. Lpl. r. 
9. V. villösa Roth, Luddvicker; kronseglets skifva dub- 
belt kortare än klon; balja kort och n. rutformig med 
skaftet n. längre än foderpipen. 3. 
Liknar föreg. art, men är större och mera ullliårig ; blom- 
mor något längre och violetta; blomfoder nedtill säcklikt. 
