XXL monoecia. 446 — 448. 
345 
skilda; hanax 1 — 2, det öfre långt och vanl. långskaftadt; frukt- 
gommen hvitludna. Liknar något Buxbaumii. 
Kärrängpr ; Lpl Norrl. Sv. t. a., Göt. spr.: Boh. Öl. Gotl. r. 
446. Kobrésia. Säfstarr. 
L K. scirpina Willd.; ax (axsamling) ensamt och jemn- 
bredt; småax med en hanblomma och en honblomma; 
blad bor stlika af stråets längd med slidor, som upp- 
lösa sig i iina trådar. 3. 
Omkr. '/a fot hög och tätt tufvad; strå föga tjockare än bla- 
den; ax tumslångt. 
Torra backar och klippor i fiellen ofvan barrskogsreeionen; 
Lpl. spr., Norrl. Jtl. Herj. r. 
2. K. caricina Willd.; axsamling bestående af flera sam- 
mansatta och enkönade småax, de öfre med hanblom- 
rnor, de nedre med honblommor; småax nästan en- 
blommiga; blad rännformiga plattade och kortare än 
strået med hela slidor. 3. 
Yanl. något lägre och gröfre än föreg. och ej så tätt tufvad 
samt med bredare blad; axsamling omkr. tumslårjg. 
Teml. torra öppna ställen i fiellen ofvan barrskogsregionen ; 
Norrl. Jtl. Herj. t. r. 
447. T ypha. Kafveldun. 
1. T. latifölia L., Bredbladigt Kafveldun ; hanax sam- 
manhängande med honaxet; honaxets fäste utan hår; 
märke tunglikt eller klubblikt. 3. 
3 — 6 fot hög med omkr. tumsbreda blad ; honax ofta n. tums- 
tjockt och slutl. mörkbrunt med fjällig yta. 
I vatten, äfven i skärgården; Göt. t. r.: Hall. Sk. a. Ög. 
spr., Sv. spr.: Ner. Yerml. t. r. Dal. 0, Norrl. Gestr. Hels. Vb. r. 
2. T. angustifölia L., Smalbladigt Kafveldun; hanax af- 
lägsnadt från honaxet; honaxets fäste hårigt; märke 
jemnbredt — syllikt och trådsmalt. 3. 
Lika hög som föreg. art med mycket smalare blad; honax 
vanligen dubbelt smalare och rödbrunt med trådig yta. 
I vattenj; Göt. spr.: Gotl. Öl. r. Smål. Dalsl. t. r., Sv. spr.: 
Söd. Ner. t. a. Dal. r., Norrl. Gestr. spr. Hels. r. 
448. Spargänium. Igelknopp. 
A. Hanblomhufvud mycket mindre än honblomhufvu- 
dena; •skärmfjäll upptill hela. Blomhufvud stälda i 
skiftevisa, bladlösa och vanl. skaftade ax, som utgå 
från de öfre bladvecken; hvarje ax med få honblom- 
hufvud nedtill och talrika hanblomhufvud upptill. 
1. S. ramösum Huds.; blad trekantiga; frukt 3 — 4 gån- 
ger längre än sprötet. 3. 
2—3 fot hög och upprätt, mera grof och bredbladig än de 
öfriga arterna; blomhufvud vanl. oskaftade, de öfre stundom när- 
made; hela blomsamlingen liknande en vippa. 
