XXL monoecia. 448 — 451. 
347 
Omkr. fotshög och något lik S. simplex samt mera upprätt 
än hufvudarten; bladslidor mera utvidgade och i kanterna hinn- 
aktiga; de flesta frukterna felslående. 
Kärr: Lpl. r., Norrl. r.: Med. Gestr. Herj.?, Sv. r.: Ner. 
I)al.?, Göt. Dalsl. Y g. Ög. r. 
7. S. hyperböreum Leest.; frukt oskaftad och nästan 
utan spröt; hanax ett. 3. 
Yanl. blott några tum, stundom öfver en fot hög med 1 / 2 — 2 
linier breda och vanl. flytande blad, hvars slidor äro mer eller 
ipindre utvidgade. 
Kärr i fjelltrakter ; Lpl. spr., Norrl. Vb. Ang. t. r. Hels. 
Jtl. Herj. r., Sv. Dal. r. 
3 Ordn. TETRANDRIA. 
449. Littorella. Strandpryl. 
1. L. lacustris L.; blad syllika. 3. 
Omkr. tumshög med bruna ståndareknappar och långa, hår- 
fina stift; honblommor oskaftade. 
Stränder, helst vid sjöar; Göt. „spr.: Gotl. t. a., Sv. spr.: 
Upl. Vestm. t. r. Dal.?, Norrl. Hels. Ang. r., Lpl. r. 
450. Urtica. Nässla. 
1. U. urens L., Etternässla; sambyggare; blomkransar 
förenade i n. enkla och teml. tjocka ax. 2, 3. 
Omkr. fotshög och glänsande grön; blad sågtandade, yanl. 
ovala och föga längre än skaftet; blommor gröna; rot enårig. 
Allmänt ogräs. 
2. U. diöica L., Brännässla; tvåbyggare; blomkransar 
stälda i vippa. 2, 3. 
2 — 3 fot hög och mörkgrön; blad sågade, vanl. äggrunda — • 
hjertlika och oftast betydligt längre än skaftet; blommor gul- 
gröna. .Mindre brännande än föreg. art. Mångårig. 
Allmänt ogräs och ruderatväxt. 
451. Bétuia. Björk. 
A. Honhängefjällens flikar olikformiga. 
a. Honhängefjäll grundt inskurna; blad tunna med 
föga upphöjda ådror; nöt lika bred som vingkan- 
ten eller ofta smalare. Dessa arter sätta sällan 
frukt, förr än de antagit trädform. 
1. B. verrucosa Ehrh., Stenbjörk, Masurbjörk; yngre gre- 
nar kådprickiga och ej ludna; blad alltid glatta och 
med stark vaxafsöndring. 1. 
Slutligen högt träd med i äldre tillstånd sprickfull bark ; blad 
vanl. dubbelsågade och snedt rutformiga med utdragen spets, 
stundom äggrunda — ovala; honhängefjäll med vanl. utböjda si- 
doflikar; nöt alltid smalare än vingkanten; lionhängen och blad 
långskaftade. o 
Skogar; Göt. Sv. a., Nwrl spr.: Gestr. Hels. a. Ang. Vb. 
r., Lpl. r. En form med djupt klufna blad (forma laciniåta) är 
