XXII. dioecia. 465. 
355 
med upphöjda nerver; honhängen långa och smala med gråludna 
fjäll ; sti p ler länge qvarsittande ; ståndareknappar i början röd- 
bruna, slutl. mörknande. Eljest som föreg. art, som denna står 
ganska nära. 
Fuktiga ängar; Göt . Sv. a. ? Norrl. spr. utom fiellen: Åner. 
r. Med.? Vb. O, Lpl. r. J S 
8. S. aurita L.; hanhängen n. jemntjocha ; knoppar glatta ; 
smågrenar glatta eller stundom finhåriga (och slutl. 
glatta); honhängen kortskaftade och något bladiga; 
fröhus hvitludna (eller sällan n. glatta). 
Mycket grenig, ända till 12 fot hög buske med mörkbruna 
grenar; blad omvändt äggrunda med kort nedböjd spets, glan- 
dulöst vågbräddade, ofvan småludna, undertill blagröna, smärre 
och skrynkligare än hos de båda föreg. arterna; äfvenså äro hän- 
gena och knopparne smärre; hängefjäll föga håriga och blekare; 
stipler njurlika; ståndareknappar slutl. mörknande; honhängefjäll 
något trubbiga och rostbruna. Bladen kunna någongång vara 
på båda sidor glatta. 
Fuktiga ängar; Göt. Sv. a., Norrl. spr.: Gestr. Hels. t. a. 
Med. Vb.?, Lpl. r. i barrskogsreg. 
9. S. vagans Ands.; hanhängen smala; honhängen kort- 
skaftade och något bladiga; knoppar och grenar glatta ; 
fröhus finhåriga (sällan glatta) ; blad med platta kanter. 
Låg och merändels upprätt buske med rödbruna eller grön- 
aktiga, mycket tina grenar; blad tunna, n. tunglika eller aflänga, 
n. helbräddade; hängen små, men teml. långa; hängefjäll gul- 
aktiga; ståndareknappar gula; honhängefjäll tunglika — jemnbreda; 
stipler teml. små. Bladen äro i början nästan lika små som hos 
följ. art. 
a. hvida; blad n. parallelt nerviga, glatta och undertill is- 
grå; knappt fotshög. 
b. bicolor; blad nätådriga, undertill i början tinludna och 
slutl. blå grå; stipler ofta njurlika; 1 — 4 fot hög. 
Fukt. ängar; Lpl. a., Norrl. spr.: Gestr. t. r., Sv. t. r.: Dal. 
spr. Söd. r. Ner. 0, Göt. Ög. t. r. Vg. Smål. Sk. Gotl. r. — Huf- 
vudftrrmen torde blott finnas i Lpl. och Norrl. 
10. S. repens L., Krypvide; hängen vanligen i början 
ovala; honhängen JcortsJcaftade och n. bladlösa; gre- 
nar och fröhus håriga eller glatta; blad med nedvikna 
kanter. 
Vanligen låg buske af 1 / 2 — 2 fots höjd. Varierar i höggrad, 
men är lätt att igenkänna på bladen, som äro smärre än hos de 
öfriga arterna och lätt svartnande vid torkning, till formen van- 
ligen aflånga och n. helbräddade, ofta (isynnerhet undertill) mer 
eller mindre silkeshåriga ; hängen små och korta; ståndareknap- 
par slutl. mörknande; honhängefjäll spadlika; stipler otydliga. * 
Fuktiga ängar; Göt. Sv. a., Norrl. v.: Gestr. Hels. a. Med. Jtl.? 
* S. rosmarinifölia L.; blad smalare och längre med platta 
kanter, undertill silkeshåriga; fröhus hvitludna. 
Göt. Hall. Sk. Gotl. r. 
