XXIV. CRYPTOGAMIA. 484 — 487. 
369 
Omkr. ‘/a fot hög; stamblad vanl. kortare än det bruna skaf- 
tet; stambladets hufvudnerv grön; småbladens flikar vanl. ovala— 
aflånga (stundom vigglika), upptill hvasstandade, de öfre närsit- 
tande och föga skilda. Liknar något Cystopteris fragilis , men 
har fastare stamblad, eller små former af Aspid. cristatum. 
Steniga ställen i bokskog; Göt. Skåne mycket r., t. ex. 
Hallandsås, Trollehallar och Gladsaxhallar. 
7. A. Bréynii Retz.; stamblad parbladigt; småblad smalt 
vigglika och trubbiga, blott i spetsen tandade, de flesta 
skaftade; 
2— 4 tum hög, spensligare än för eg. art; stambladskaft un- 
gefär lika långt som stambladet, hvars hufvudnerv jemte största 
delen af skaftet äro gröna; småblad åtskilda och 3—4 linier långa. 
Bergspringor, helst nära hafvet och större sjöar; Göt. r.: 
Smål. Ög. t. r. Gotl. Öl. 0 , Sv. Söd. Upl. spr. Yestm. t. r. Ner. 
r., Norrl. Gestr. Hels. Ang. r. 
8. A. septentrionåle (L.) Hoffrn.; stamblad upptill bre- 
dare och oregelbundet deladt i smala och få, i början 
sammanhängande flikar. 
3— 5 tum hög och spenslig; stambladskaft längre än bladet 
och blott nedtill brunt, föröfrigt grönt; stambladets flikar syllikt 
spetsiga och ofta tumslånga, hela eller med få och smala sido- 
flikar. 
Bergspringor, helst (alltid?) på s. k. urformation; Göt. spr.: 
Gotl. Öl. 0 , Sv. t. a., Norrl. spr.: Vb. 0 . 
485. Scolopéndrium. Mjeltört. 
1. S. ofFicinårum Sw.; stamblad n. lansettlikt, längre än 
det fjälliga skaftet. 
1 — 2 fot hög och tufvad med vanl. n. helbräddadt, 1 — 2 tum 
bredt stamblad, något liknande en tunga. 
Skuggrika ställen, mycket r.; Göt. Lilla Carlson vid Gotl. 
i en bergshåla på n. ö. sidan. 
486. Pteris. Örnbråken, Ormbunke. 
1. P. aquilfna L.; stamblad bredt triangelfonnigt; små- 
blad utdraget triangelformiga; småflikar med nedvikna 
kanter samt n. ovala, trubbiga och helbräddade. 
Ända till 6 fot hög och mer än 1 fot bred, vanl. glatt ; små- 
blad oskaftade; stambladskaft och bladnerver utan fjäll; ståm- 
bladskaft n. lika långt som stambladet och nedtill brunt; rot- 
stock lång, utsändande enstaka stamblad. 
Skogar, hedar och vägkanter; Göt. Sv. a., Norrl. spr.: Yb.?, 
Lpl. r. 
487. Struthiöpteris. Strutsfjäderbräken, Foderbräken. 
1. S. germånica Willd.; stamblad till omkretsen lansett- 
likt; småblad oskaftade, utdraget triangelformiga och 
spetsade, de nedersta mycket små, de flesta pardelade 
eller parklufna. 
De ofruktsamma stambladen 2 — 4 fot höga och 3 — 8 tum 
24 
