Az orr eldugulása és annak okai. 
51 
kezik, az, a benne foglalt porrészeklol meg nem lisztíttalik, 
nincsen eléggé fölmelegítve és vízgőzökkel ellátva. 
Tehát a légutakba páros hideg és száraz levegő kerül, a 
mely tudvalevőleg nyákhártya catarrhusoknak fontos aethiolo- 
giáját képezi. 
Catarrhusok csoportja. 
Az adenoid vegetátiókkal járó egy másik fontos tünet- 
csoport az, melyet a chatarrhusok csoportjának nevezhetnénk, 
az orreldugulásnak nem ugyan közvetlen következménye, de 
minthogy az azt oly gyakran okozó adenoid vegetátióknak ki- 
sérő tünetei, el nem zárkózhatunk az elől, hogy őket amazok- 
kal összefüggésben ne tárgyaljuk. 
Okaik. 
Ezek a hurutok több oknál fogva nagyon könnyen jöhet- 
nek létre. Először is az adenoid szövet magában véve huru- 
tokra nagyon hajlamos, másodszor bizonyos táplálkozási zavarok 
hajlamosítják reá, amelyek a túltengett adenoidszövetnek a 
környező nyakhártya vénára és nyirkutaira gyakorolt nyo- 
mása folytán támadt pangása által föltételezettek. 
És harmadszor a garatmandula sok szakadékéval és ár- 
kával kiválóan ki van téve a hurutos orrüregből beáramló 
levegőnek, a száj üregből és cariosus fogakból származó bak- 
tériumok által való inficiáiásnak. 
Ezért a garatmandulákban gyakran találunk olyan sajtos 
detritus dugaszokat, melyek fehér vérsejtekből, ellöködött hám- 
ból és sokféle penész gombákból állanak és a torokmandula 
dugaszaihoz egészen hasonlítanak. 
T 0 r n w a 1 d t betegsége. 
Különösen a garatmandula anatómiájánál említett bursa 
pharyngia hajlamosított a chronicus hurutra és ezt a hurutot 
Tornwaldt-féle betegségnek nevezik. 
Ez a hurut azonban ritkán lép fel önállóan, hanem ren- 
desen többé-kevésbbé az egész orrgaratürre kiterjedő, sőt a 
garatnak egész pars orálisig leterjedő hurutjának részjelensége. 
Ezt a betegséget az jellemzi, hogy a mandula szakadékaiban 
4 * 
