52 
Dr. Fleischer Emil. 
nyálkás vagy nyálkás — genyes váladék gyülemlik meg, mely 
fölött a szakadék falai olykor össze tapadnak és a szomszédos 
nyakhártya a garatpadláson és hátsó falon is váladéktól borí- 
tott, mely olykor kagylószerű pörkké szárad be. 
Pharingitisek. 
A Tornwaldt-féle betegségtől el is tekintve, legkönnyebben 
és legelőbb betegszik meg vegetátióknál a garat nyálkahártyája. 
E hurutnak három formáját különböztetjük meg, az egyik az, a 
melyet pharyngitis granulosának nevezünk s melyet a pars 
orális pharingis nyakhártyáján látható túltengett »noduli lym- 
phatici«-k jellemeznek. 
Ezeket Schmidt Móricz a garatmandula előőrseinek nevezi. 
A közöttük fekvő nyakhártya vagy normális vagy halvány 
vörös és a véredények kisebb-nagyobb fokú tágulását mutatja. 
A pharingitis chronica simplexet a nyakhártya kisebb fokú 
duzzanata és vörössége jellemzi, amelyen az erek kanyargósak 
és tágultak és fokozott a váladék. 
A chronicus garathurut hypertrophiája is előfordul, amely 
az arcus palato-pharyngeus mögött, különösen nyeléskor lát- 
ható a nyákhártya duzzanatban, s mely kötegszerűen dudorodik 
elő. 
Ritkább a sorvadásos hurut, amely a nyákhártya elvéko- 
nyodásában, halvány fényében és könnyen beszáradó váladéká- 
ban nyilvánul, mely olykor annak felületét vékony csillogó 
rétegben fedi. Ez alak rendesen vagy az orr megfelelő betegsé- 
gének, az osenának vagy a Tornwaldt-féle betegségnek vagy az 
orr egyik mellékürege genyes hurutjának kísérője. 
Ezek a garathurutok a szárazság, csiklandozás és idegen 
testnek a garatba lokalizált érzésével és egyéb kellemetlen 
sensációkkal járnak, melyek kapcsán olykor mélyebb kedély- 
hullámzások is lépnek föl. 
Orr hurutok. 
A vegetátiókhoz társuló orrhurutnak is háromféle az 
alakja, a rhinitis hypertrophica, amely a tizedik életévig a nyák- 
hártyának csak csekélyebb diffus vörösödésében és bársonyszerű 
duzzanatában áll és mellyel kapcsolatban gyakran és különösen 
