90 
Dr. Wagner Lajos. 
ismeretnek. A szám teszi a dolgokat felíoghatókká, ez hozza 
őket a lélekkel harmóniába, hogy igy a hasonló a hasonlót 
megtalálja. A számokon alapuló igazi megismerés minden 
tévedéstől ment. 
A harmónián felépült aeszthelikai világfelfogásuk szerint 
az egész világ jól elrendezett, belső összhangban álló műremek, 
melynek minden apró részlete mint egy hatalmas szimfónia 
hangjai harmóniában olvadnak össze. 
Pythagoras és kövelöi a zenét kezdet óta le a késői új- 
pythagorasi iskoláig előszeretettel művelték. Szerettek beszélni 
a zenének a kedélyre való titkos erejéről, tevékenységre ser- 
kentő, majd lecsendesitő, megnyugtató hatásáról. Ha álomból 
ébredtek, lantjátékkal tették leiköket éberré s ruganyossá, el- 
alvás előtt ugyanaz, az esetlegesen visszamaradt izgató gondo- 
latoknak elűzésére szolgált. 
Általában fontos eszköznek tartották a szenvedélyek le- 
győzésére, erkölcsi képző erőt, sőt fizikai gyógyitó hatást tulaj- 
donitottak neki. 
Náluk van gyökere a későbbi korokban felmerülő, jó 
részben mesés és bolondos föltevéseknek a zene fiziológiai 
hatásáról és orvosi alkalmazásairól. (V. ö. Az aesthetika törté- 
nete. Irta Jánosi Béla. I. 85 — 37. 1.) 
A hanglejtök rendszerével tüzetesen foglalkozott leg- 
újabban H e 1 ni h 0 1 1 z. 
Helmholtz Hermán nak (1821 — 1894), a kiváló ter- 
mészettudósnak, heidelbergi, később berlini tanárnak a fiziológia 
és fizika körére kiterjeszkedő nagy értékű művei közül a hang- 
és szinérzetek fiziológiai vizsgálatával foglalkozók igen figye- 
lemreméltók. írójuk azon a határterületen mozgott bennök, 
mely a természetes vonatkozásaik folytán egymásra utalt, de 
eddig kapcsolatban nem hozott tudományok: egyik oldalról a 
fizikai és fiziológiai akusztika, meg a zenetudomány és aeszthe- 
tika, — más oldalról pedig az optika és festészet elmélete 
között fekszik. 
A hangérzetek tanának első, fiziológiai és fizikai részében 
a természeti jelenségek körében mozog, melyek csak a szük- 
ségszerűséggel következnek be, a hangsorok vizsgálatával 
